Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

[PERSON] у серпні 2023 року звернулась до суду із вказаною вище позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить частина житлового будинку в [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є донька померлої [PERSON] та її рідний брат [PERSON] . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. [PERSON] після смерті матері [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , строком у 1 (один) місяць, який рахувати з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.10.2023 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 19.04.2024 року представником відповідача [PERSON] були подані до суду письмові пояснення в яких зазначено, що наведені [PERSON] у позовній заяві обставини не доводять поважності причин для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки, позивачем не надано обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки, відповідно до листа Заступника завідувача Першої Харківської міської державної нотаріальної контори О. Грошевой від 16.06.2023 № 1291/02-14 позивачу було запропоновано звернутись до зазначеної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Також, зазначеним листом позивача було повідомлено, що за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернувся син померлої [PERSON] . Вказані матеріали позовної заяви не містять достатніх обґрунтованих даних причин поважності пропуску на звернення до нотаріуса з відповідною заявою [PERSON] . Просив в задоволенні вказаної позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі. Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без її участі. Представник відповідача через систему «Електронний суд» подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позовної заяви просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на раніше подані письмові пояснення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності або відсутності поважних причин пропущеного позивачем строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 1272 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] у м. Харків померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.2). Родинні відносини між позивачем та померлою [PERSON] , підтверджуються\~ копією свідоцтва про народження позивача, виданого 29.05.1974 року Червонозаводським відділом ЗАГСУ, актовий запис № 335 (а.с.3). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що мати позивача [PERSON] уклала шлюб 10.04.1987 року з [PERSON] , та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що, було зроблено відповідний актовий запис № 229. Вказаний шлюб було розірвано 18.08.1992 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с. 5-6). Згідно постанови Державного нотаріуса Першої ХМДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що згідно матеріалів спадкової справи № 576/2004, номер справи в ЄРЗСС: 3642944, відкритої Першою Харківською державною нотаріальною конторою 21.09.2004 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , на час звернення [PERSON] , заяви про прийняття спадщини спадщини від неї в матеріалах спадкової справи відсутні. На момент зверення [PERSON] стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме 17.08.2023 року, строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] вичерпаний (а.с. 20). Крім того, згідно витребуваних судом від 1-ї Харківської державної нотаріальної контори доказів, а саме копії спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] судом було встановлено, що 25.04.2004 року із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , [INFO] , звернувся син померлої [PERSON] (а.с. 68). Матеріали спадкової справи містять лише заяву [PERSON] від 17.08.2023 року про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] та заяву [PERSON] від 04.07.2023 року про відкладення видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] , [INFO] , після померлої [INFO] матері [PERSON] , [INFO] (а.с. 114, 117). Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають у буд. [ADDRESS] судом було встановлено, що [PERSON] не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.81-86). Відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України. У абз. 6 п. 24 вказаної постанови визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Про таке зазначено й у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Аналіз наявної судової практики з питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємця; перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Окрім того, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями\~1217,\~1218 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України \~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~ст. 1259 ЦК України. Аналіз вказаних норм свідчить, що чинне спадкове законодавство засновується на принципі переваги волевиявлення спадкодавця (складення ним заповіту), а спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, визначеними у заповіті. Нормами ч. 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з тим, відповідно до\~ст. 64 Конституції України, ст. ст.\~12-1\~і\~20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. ст. 7\~і\~34 Закону України «Про нотаріат»,Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28.02.2022\~року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Так, п. 3\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 28.02.2022\~року за\~№ 164\~«Деякі питання\~нотаріату в\~умовах воєнного\~стану» (в редакції від 06.03.2022) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. Відповідно до змін внесених 28.04.2022 року до\~постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану. 29.06.2022 року внесено нові зміни\~постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, п. 3\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 28.02.2022\~року за\~№ 164\~«Деякі питання\~нотаріату в\~умовах воєнного\~стану» (в редакції від 29.06.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Пункт 3 вказаної постанови було виключено на підставі\~Постанови КМУ\~№ 469\~від 09.05.2023 року. Разом з тим, на час відкриття спадщини у 2004 році діяли положення законодавства щодо 6-місячного строку для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постановах від 11.07.2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. В постанові Верховного суду від 09.02.2022 року у справі № 709/769/19, вказано, що чинне законодавство не позбавляє спадкоємця права направити заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування. В цьому контексті важливий саме зміст заяви про прийняття спадщини, а не спосіб її подання. Наразі, незмінною позицією є те, що підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини мають бути саме об`єктивні та непереборні обставини. Тому кожна з обставин, яку позивач наводить як підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, потрібно перевіряти крізь призму об`єктивності та непереборності цієї обставини в конкретній ситуації. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що причиною поважності пропуску строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, були причини погіршення стану її здоров`я оскільки, вона має проблеми з погіршення зору та має ІІІ групу інвалідності. Суд критично відноситься до позиції позивача щодо поважності причини пропуску встановлено строку для прийняття спадщини, оскільки доводи позивача не обґрунтовуються будь-якими об`єктивними фактичними обставинами та відповідними доказами, які б достатньою мірою переконливості підтверджували причини поважності пропуску строку. Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). З урахуванням вищевикладеного, суд з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відсутність підставі для задоволення позову та надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed