Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області 20.09.2023 року з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою [PERSON] , який уточнив до початку розгляду справи по суті, в якому прохав: -визнати недійсним заповіт складений [PERSON] 22 липня 2021 року о 15 год. 40 хв., село Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область, Україна, зареєстрований в реєстрі за №№ 481, 482, приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Л.В.; -відновити чинність попереднього заповіту [PERSON] , складеного 09 квітня 2019 року, посвідченого секретарем Супрунівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 73. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що [PERSON] є рідною онукою [PERSON] . Мати [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , є донькою [PERSON] . Після смерті дочки, 09.04.2019 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно на випадок своєї смерті дочці [PERSON] та онучці [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Ще за її життя [PERSON] дізналася, що після 09.04.2019 року її бабою було складено заповіт на ім`я дочки [PERSON] . Вказує, що останні роки життя [PERSON] була лежачою хворою, не ходила та була глухою. Піклування за нею, за усною домовленістю, здійснювали [PERSON] та [PERSON] рівномірно по кілька днів у місяці. Оскільки [PERSON] не проживала з бабою, то нагляд здійснювала найнята нею піклувальниця. Крім того, [PERSON] було придбано ліжко медичне та телевізор для зручності [PERSON] . [PERSON] також не проживала разом з матір`ю [PERSON] , а в подальшому самостійно відмовилася від послуг найнятої піклувальниці та заявила, що буде здійснювати догляд за рахунок пенсії [PERSON] . У розмові зі своєю бабою, [PERSON] повідомила, що вона змушена була скласти новий заповіт під тиском дочки, яка застосовувала до неї фізичне насильство у вигляді придушення за обличчя та психологічне насильство у вигляду погроз залишити її без догляду. [PERSON] розповіла, що до неї привезли нотаріуса, але вона відмовилася підписувати заповіт, після чого її дочка почала її душити та кричати. Наступного дня до неї знову привезли нотаріуса та трьох свідків, одним із яких був двоюрідний брат [PERSON] [PERSON] і склали заповіт, на який вона не могла впливати та могла чути, коли його зачитували, так як була майже глуха. Вважає, що є підстави для визнання заповіту від 09.04.2019 року недійсним, так як він складений всупереч волі заповідача, із застосуванням до неї психічного та фізичного насильства, в присутності свідка, який є родичем спадкоємця. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.09.2023 року позовну заяву та заяву про забезпечення позову направлено на розгляд за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2023 року задоволено заяву про забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно будинок з господарськими будівлями, розташований, за адресою: [ADDRESS] та заборонено приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Святецькій Ірині Вікторівні вчиняти будь-які дії ( видавати свідоцтва, реєструвати право власності тощо) щодо спадкового майна померлої [INFO] [PERSON] до вирішення судом даної справи. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Від відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, який ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2024 року залишено без розгляду. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Святецької І.В. копії матеріалів спадкової справи № 70647559 та копію заповіту складеного [PERSON] , залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Л.В. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по справі. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, які викладені у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що позивач не надав жодних доказів відсутності волевиявлення заповідача, а тому його доводи є припущенням. Вказує, що факт наймання позивачем доглядальниці за її бабою та придбання нею ліжка є моральним обов`язком позивача, а тому не є підставою для визнання заповіту недійсним. Позивач не довела, що на [PERSON] здійснювався фізичний та психологічний тиск, не зрозуміло в яких умовах вона давала покази на відео. Також зазначив, позивач не довела факту порушень під час посвідчення заповіту, не надала доказів того, що [PERSON] є племінником спадкодавця. Вказує, що на відео не видно, що [PERSON] говорила, що дочка за неї не буде доглядати, вбачається, що вона дізналася про це від онуки. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Святецької І.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю (а.с.91). Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ївженко Л.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю (а.с.130). Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 липня 1985 року видане [INFO] (а.с.6 зворот). [INFO] [PERSON] померла, про що видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25 березня 2019 року Виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.6). [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Із заповіту від 09 квітня 2019 року, посвідченого секретарем Супрунівської сільської ради за № 73 слідує, що [PERSON] , [INFO] , заповіла усе належне їй майно дочці [PERSON] та внучці [PERSON] (а.с.5). 22 липня 2021 року о 15 год. 40 хв. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Ївженко Л.В. посвідчено заповіт за №№481, 482, згідно якого [PERSON] , [INFO] , в присутності двох свідків обраних нею особисто [PERSON] та [PERSON] , діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, розуміючи значення своїх дій, на випадок її смерті все належне їй майно заповіла [PERSON] . У зв`язку із тим, що за станом здоров`я (слабкість рук) [PERSON] не може власноручно підписати заповіт, за її дорученням, в її та нотаріуса присутності, після схвалення заповідачем, заповіт прочитаний вголос та підписаний [PERSON] (а.с.108-109). [INFO] [PERSON] померла, що слідує із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 березня 2023 року виданого Полтавським відділом ДРАЦС у Полтавському районі (а.с.140). Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 340277119 від 25.07.2023 року слідує, що [PERSON] мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями у [ADDRESS] (а.с.7). За ч. 1 ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. У відповідності до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема,\~згідно з\~ч.3\~ст.\~203\~ЦК України передбачено, волевиявлення учасника правочину маєбути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 231 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. У постанові Верховного Суду від 06.06.2019 у справі №342/139/16-ц про визнання заповіту недійсним у зв`язку з тим, що його вчинено проти справжньої волі заповідача під впливом насильства з боку відповідача, викладено таку правову позицію щодо застосування ст. 231 ЦК України: «У разі вчинення правочину під впливом насильства формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора - фізичного чи психічного тиску з боку контрагента або іншої особи з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань». При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 Цивільного кодексу України), необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна (пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"). У постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №299/1523/16-ц викладено таку правову позицію щодо застосування ст. 231 ЦК України: «Для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, тобто насильство розуміється як заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Воно повинне виражатися в незаконних, не обов`язково злочинних, діях. На відміну від насильства, погроза полягає у здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце за наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Вона може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли через обставини, які мали місце на момент його вчинення, були підстави вважати, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам». Таким чином, для визнання правочину недійсним на підставі ст. 231 ЦК України, позивач мав би довести: - факт застосування до померлого чоловіка/батька фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; - вчинення правочину проти його справжньої волі; - наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється. Отже, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину. Зокрема, під насильством необхідно розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків. На відміну від насильства, погроза полягає в здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце при наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Погроза може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли з обставин, які мали місце на момент його вчинення, випливає, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам. За положеннями частини другої\~ст.1247 ЦК України\~заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої\~ст.207 цього Кодексу. Відповідно до частини четвертої\~ст.207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тесті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Згідно з частиною третьою\~ст.1247 ЦК України, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу. За вимогами\~ст.1248 ЦК України\~нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу). Відповідно до\~ст.1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої ст.1248\~і ст.1252\~цього\~Кодексу, присутність не менше як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свій підпис на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Предметом даного спору є визнання недійсним заповіту складеного [PERSON] 22 липня 2021 року о 15 год. 40 хв., село Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область, Україна, зареєстрованого в реєстрі за №№ 481, 482, приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Л.В. з підстав того, що волевиявлення заповідача [PERSON] не було вільним та не відповідало її волі, заповіт вчинений внаслідок застосування до неї фізичного та психічного тиску з боку відповідача, а також, що його посвідчено у присутності свідка, який є родичем спадкоємця. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , а також досліджений відеозапис розмови позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] , проведеної за життя останньої. Свідок [PERSON] показав, що був запрошений [PERSON] для посвідчення заповіту, який був ним підписаний замість [PERSON] в її присутності, за участю нотаріуса та двох свідків. Як йому пояснили, запросили його для того, щоб не було порушень. Своїм підписом у заповіті він підтвердив, що всі дії відбувалися правомірно. Під час підписання заповіту всі зайшли у кімнату, бабуся була лежача, в адекватному стані, жартували, мала добру пам`ять, зокрема, знала всіх президентів, хто коли родився. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що проживав разом з [PERSON] з 2009 по 2021 р.р. Коли померла мати [PERSON] [PERSON] , бабуся [PERSON] склала заповіт на одну частку на ім`я внучки, іншу частину на ім`я іншої дочки. Потім [PERSON] переробила заповіт від [PERSON] на себе. Коли вони до неї приїжджали з [PERSON] , то [PERSON] повідомила, що [PERSON] привозила нотаріуса, щоб переписати заповіт, але вона його не підписала. Вдруге [PERSON] також не хотіла підписувати заповіт, але [PERSON] повідомила, що не буде її доглядати, якщо вона не перепише заповіт. В розмові з [PERSON] повідомила, що хотіла переписати знову заповіт на онуку, але [PERSON] сказала, що не буде цього робити. Також показав, що [PERSON] також доглядала за бабусею, купила їй ліжко, телевізор та найняла доглядальницю, але [PERSON] відмовилася від її послуг. Із відеозапису розмови [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] розповідала, що її придушували за обличчя, хапали, а також що погрожували залишити саму, якщо вона не підпише заповіт. Але з даного відеозапису не вбачається, коли він був здійснений, чи мали місце дії фізичного та психологічного характеру щодо [PERSON] від [PERSON] в дійсності, чи давала [PERSON] ці пояснення добровільно. Деякі обставини, зокрема, що [PERSON] говорила, що не буде доглядати [PERSON] , повідомила саме [PERSON] під час розмови та [PERSON] цьому дивувалася, обзиваючи [PERSON] . Таким чином, даний доказ не доводить достовірно спричинення фізичного чи психологічного насильства щодо [PERSON] з боку її дочки. Суд зазначає, що будь-яких інших доказів факту спричинення тілесних ушкоджень та психологічного насильства [PERSON] суду не надано. Також позивач не надала будь-яких доказів, що при посвідченні заповіту були допущення порушення Закону, які передбачають можливість підпису заповіту іншою особою від імені спадкодавця. Так, позивачем не доведено, що не було дотримано вимог щодо форми заповіту що [PERSON] мала вади слуху та не могла чути заповіт, що зі змістом заповіту її не було ознайомлено. Неможливість [PERSON] самостійно підписати заповіт не спростована. Доказів перебування у родинних стосунках свідка із спадкоємцем чи спадкодавцем також не представлено. Суд вважає, що позивач не довела, що оспорюваний заповіт в момент його складення суперечив волі [PERSON] . Доводи позивача, що вона також здійснювала догляд за бабусею [PERSON] не є підставою для визнання недійним заповіту, а тому не є підставою для його скасування. Отже, позивачем не доведено, що оспорюваний заповіт було вчинено під впливом фізичного чи психічного тиску, який виражається в незаконних діях та настанні невигідних наслідків та те, що волевиявлення [PERSON] не відповідало внутрішній її волі й не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених правочином. З огляду на викладену, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із його недоведеністю. Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України та покладає їх на позивача.

Outcome: dismissed