Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

10 червня 2024 року через систему «Електронний суд» адвокат Джох Роман Васильович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, у якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованість за договором позики від 30 березня 2021 року у розмірі 12459,94 доларів США, з яких 12000,00 доларів США - основного боргу, 226,19 доларів США - проценти за договором позики у розмірі облікової ставки Національного банку України та 233,75 доларів США - 3% річних від простроченої суми та стягнути понесені позивачем судові витрати. Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. Позивач зазначає, що 30 березня 2021 року [PERSON] отримав позику від [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000 доларів США. Факт укладення договору позики та отримання грошових коштів підтверджується розпискою від 30.03.2021 року, яка видана та підписана Відповідачем. У відповідності до вказаної розписки, дані грошові кошти [PERSON] зобов`язався повернути до 01.07.2021. Однак, станом на дату звернення з позовною заявою, відповідач позику не повернув. Зважаючи, що відповідач ігнорує вимоги позивача стосовно повернення боргу, останній змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] у встановлений, згідно ухвали судді про відкриття провадження у справі, строк письмовий відзив на позовну заву подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 позов залишено без руху. 18 червня 2024 позивачем подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Джох Р. В. не з`явилися. 08.10.2024 на адресу суду представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечив щодо заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне. Даний позов виник із приводу виникнення зобов`язань за договором позики. Матеріалами справи підтверджено, що 30 березня 2021 року [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000 доларі США. Факт укладення договору позики та отримання грошових коштів підтверджується розпискою від 30.03.2021 року, яка видана та підписана Відповідачем. Згідно вказаної розписки відповідач зобов`язаний був повернути до 01.07.2021. У судовому розгляді не спростовано доводів позивача, що розписка написана та підписана власноруч відповідачем [PERSON] , а також те, що зобов`язання щодо повернення у строк грошових коштів не виконано. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми, дво - чи багатосторонніми (договори). Частиною першою та другою статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте, відповідачем умови договору позики не виконуються. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положеннями ст. 1046-1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Станом на 01 липня 2021 року, після закінчення строку на повернення грошових коштів, що були передані у позику, відповідач не здійснив жодних дій щодо повернення коштів, відтак станом на дату подачі цього позову зобов`язаний повернути суму заборгованості у розмірі 12000, 00 доларів США (дванадцять тисяч доларів США). Що стосується стягнення суми позики в іноземній валюті - доларах США, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 справа № 464/3790/16-ц зазначає, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова сума у доларах США, згідно договору позики від 30.03.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Нормами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, суд дійшов переконання, що відповідачем порушено зобов`язання перед позивачем за договором позики, оскільки у встановлений розпискою строк ним не повернуто коштів, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу з урахуванням процентів за договором позики у розмірі облікової ставки Національного банку України у розмірі 226,19 доларів США (двісті двадцять шість доларів США 19 центів) та три відсотки річних з простроченої суми заборгованості у розмірі 233,75 доларів США (двісті тридцять три доларів США 75 центів). Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам, що подані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів за договором позики є підставними, вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається є належними та допустимими, а тому такі підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат: Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, згідно платіжної інструкції від 14.06.2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4011,95 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved