Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України в селі Новомиколаївка, Скадовського району, Херсонської області. В обґрунтування заяви посилається на те, що на початку лютого 2022 року його батько [PERSON] поїхав до своєї сестри [PERSON] , яка проживає в селі Новомиколаївка, Скадовського району Херсонської області та після 24 лютого 2022 року опинився на тимчасово окупованій території України, звідки не мав можливості повернутися та де [INFO] помер. Станом на теперішній час в позасудовому порядку заявник позбавлений можливості зареєструвати в органах ДРАЦС у встановленому законом порядку смерть свого батька та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у свою чергу, органи ДРАЦС України не можуть здійснити належне юридичне оформлення смерті його батька відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» з огляду на подання заявником документів, що мають підтверджувати факт смерті, виданих на тимчасово окупованій території. Даний факт необхідно встановити для реєстрації смерті в установленому законом порядку та прийняття спадщини. Таким чином, просить встановити факт смерті його батька, [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця села Андріївка Олевського району Житомирської області, який помер [INFO] в с.Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю та прохає встановити факт смерті його батька [PERSON] 04.08.2024р. на тимчасово окупованій території України, а саме: в с.Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви та прохає встановити факт смерті його батька [PERSON] 04.08.2024р. на тимчасово окупованій території України, а саме: в с.Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення заяви та прохає встановити факт смерті її чоловіка [PERSON] 04.08.2024р. на тимчасово окупованій території України, а саме: в с.Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, від заінтересованої особи надійшла до суду заява про розгляд справи без участі представника, справу просили вирішити згідно чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України та батьком заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4) та копіями паспортів громадян України, які містяться в матеріалах справи (а.с.5-6, 11-15). \~ \~ \~ \~Як вбачається із поданих заявником документів, [INFO] батько заявника, [PERSON] , помер в с.Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області. На підтвердження факту смерті заявник надав наступні документи, видані на тимчасово окупованій території України, а саме: копію лікарського свідоцтва про смерть №341/СК від 05.08.2024, виданого Скадовським відділенням судово-медичної експертизи, відповідно до якого [PERSON] помер [INFO] , причина смерті гостра коронарна недостатність, диффузний кардіосклероз; копію свідоцтва про смерть від 07.08.2024, виданого «99500005 Скадовським районним відділом ЗАГС Управління ЗАГС Херсонської області» (а.с.22-24). \~ \~ \~ \~Факт смерті [PERSON] підтверджено також копією фото з місця поховання (а.с. 25). Відповідно до п.п. 21 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2020 року №807-IX (зі змінами) «Про утворення та ліквідацію районів», на території Херсонської області утворено Скадовський район (з адміністративним центром у місті Скадовськ) у складі територій Бехтерської сільської, Голопристанської міської, Долматівської сільської, Каланчацької селищної, Лазурненської селищної, Мирненської селищної, Новомиколаївської сільської, Скадовської міської, Чулаківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.21 п.3 вказаної Постанови КМУ від 17.07.2020 №807-ІХ Високопільський район у Херсонській області ліквідовано. Отже, село Новомиколаївка у складі Новомиколаївської сільської громади на даний час територіально відноситься до Скадовського району Херсонської області. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупований Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року за № 309 зі змінами і доповненнями, вся територія Скадовського району Херсонської області з 24.02.2022 року є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з положеннями ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У зв`язку з тим, що факт смерті був зареєстрований на тимчасово окупованій території України, а надані документи не є офіційними документами відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті, заявник не може отримати свідоцтво про смерть батька та використовувати його в цивільно-правових відносинах. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. На підставі ч. ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. У частині другій статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з вимогами ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Стосовно даної цивільної справи, то правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для реалізації, є право заявника як громадянина України та сина, на державну реєстрацію смерті свого батька, що, в свою чергу, є підставою для реалізації заявником інших своїх прав, пов`язаних зі смертю батька, зокрема, права на спадкування після батька. Натомість реалізація вказаних прав в позасудовому порядку наразі неможлива з об`єктивних причин неможливості прийняття у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державними органами України, в тому числі органами ДРАЦС України, документів, якими посвідчується факт, дата, місце смерті батька заявника. Відповідно до положень ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 759/1443/22 зазначено, що розгляд державними органами документів, виданих окупаційною владою, не означає автоматичного визнання такої влади. Водночас держава має вживати заходів щодо ефективного захисту. Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що розташовані на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом і оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку ст. 315 ЦПК України. Водночас згідно з практикою ЄСПЛ, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, а саме висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), а також згідно Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) (так званий «намібійський виняток») не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій окупованій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Схожі правові висновки містить постанова Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі №759/1443/22. Враховуючи наведене, суд, як виняток, приймає до уваги дані смерті особи, дату і місце, які зазначені у документах, виданих на тимчасово окупованій території. Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті [PERSON] , громадянина України, [INFO] , який помер [INFO] в с.Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області, Україна. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне для реєстрації такого факту у встановленому законом порядку. Отже,

Outcome: approved