Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину інваліда. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що відповідач є її рідним батьком. Відповідно до висновку МСЕК від 13.09.2010 року вона є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства, інвалідність встановлена безстроково, потребує постійної сторонньої допомоги і догляду. Раніше догляд за нею виконувала мати, яка померла [INFO] . Єдиним її доходом є пенсія по інвалідності. Однак для забезпечення достатнього рівня життя вказаної суми недостатньо. Вона потребує постійного догляду, потребує лікування. Відповідач працює, має постійний заробіток, участі в її житті не приймає, отримує пенсійні та страхові виплати, отже має постійний дохід і може надавати матеріальну допомогу. Тому просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Відповідач надав відзив на позов в якому вказав, що позивач є його донькою від першого шлюбу. На даний час він перебуває у другому шлюбі, має доньку, яка навчається і також потребує матеріальної допомоги. Він є пенсіонером, отримує невелику пенсію, дохід дружини теж не великий. Він не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу у вигляді аліментів у розмірі частини доходу. Позивач надала відповідь на відзив в якій зазначила, що сукупний дохід відповідача складає 9276 грн., а тому він має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Також зазначає, що після розірвання шлюбу батьків, батько не сплачував аліменти на її утримання. Після смерті матері скрутне матеріальне становище змусило її звернутися до суду. Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1.ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1.ст. 13 ЦПК України). Так, судом по справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.6). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.7). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки огляду МСЕК серія 10 ААА № 029248, [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю з дитинства по зору, безстроково. За висновком МСЕК, остання потребує постійного стороннього догляду, допомоги (а.с. 10). Позивач періодично проходить лікування (а.с.11-14). Згідно довідки №923 від 06.06.2024 року виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Марганецької міської ради, [PERSON] , знаходиться на обліку та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 1 групи в розмірі 4186,00 грн. (а.с.35). Згідно зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129\~Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 198\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч. 6 ст. 7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України. Відповідно дост.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі, діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто, наявність у дитини статусу інваліда. Зі статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» вбачається, що інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав. Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст.182 СК України. Відповідно дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про можливість стягнення аліментів із відповідача на утримання позивача, судом встановлено, що відповідач на даний момент працює в АТ «Марганецький ГЗК», отримує стабільну заробітну плату, за період з 01.02.2024 по 31.07.2024 р. сума заробітної плати склала 35493,,65 грн., що підтверджується довідкою №366/10 від 14.08.2024 р. (а.с.27). Також є пенсіонером, щомісячно отримує пенсію у розмірі 4565 грн., що підтверджується випискою з пенсійного фонду (а.с.29) Суд враховує матеріальний стан сторін, спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу, волевиявлення позивача на отримання аліментів у частині від заробітку (доходу). Отже з урахуванням обов`язку відповідача щодо утримання повнолітньої непрацездатної доньки, яка потребує матеріальної допомоги, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, як особи з інвалідністю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку(доходів) кожного місяця, до зняття інвалідності позивача. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви до суду, тобто з 20.06.2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно дост.141ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 1211грн. 20 коп.

Outcome: partial