Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визнати за неповнолітнім [PERSON] в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та отримання відповідних документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 1,000Га, кадастровий номер 0520484600:03:001:0301, розташовану на території Джулинської ОТГ Гайсинського (колишня назва Бершадського) району Вінницької області, за межами села, призначену для ведення особистого селянського господарства, що відведена у власність [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування поданого позову зазначає, що [INFO] в с.Серединка Гайсинського району Вінницької області помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - у тому числі, і право на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520484600:03:001:0301, розташовану на території Джулинської ОТГ Гайсинського району Вінницької області, за межами с.Серединка, призначену для ведення особистого селянського господарства. Неповнолітній [PERSON] є сином померлого [PERSON] і спадкодавцем за законом. Маючи намір оформити належним чином спадкове майно, а саме вищезазначену земельну ділянку, [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітнього, звернулося до нотаріальної контори з відповідною заявою, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом неповнолітньому [PERSON] було відмовлено у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] .. [PERSON] при житті надав ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області клопотання про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,00 га на території Серединської сільської ради Бершадського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства. Наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 11.05.2016 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,00 га, розташованої на території Серединської сільської ради Бершадського району Вінницької області із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Відділом комплексного проектування, нормативної, експертної, грошової оцінки земель та грунтових обстежень №4 Державного підприємства Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] .. Відповідно висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки проект землеустрою погодився. З вищенаведеного слідує, що [PERSON] при житті розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, але не встиг здійснити відповідну реєстрацію права на ділянку 03.05.203 позивач звернулась до Відділу земельних відносин, архітектури та містобудування Джулинської сільської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на яку отримала відповідь начальника відділу А.Балана, що затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не дозволяється, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 12.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 29.05.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, від її представника, адвоката мазур С.М. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , також в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] також в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1218, ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодаємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1-5ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Джулинської сільської ради. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 1,00 га, що розташована на території Серединської сільської ради Бершадського району Вінницької області, передану [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, яке спадкодавець не встиг реалізувати за життя. Вказане право підтверджено копією наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-4726/15-16 від 11.05.2016 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою". Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина та позивач по справі [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджено довідкою №81 від 12.04.2023, виданою Серединським старостинським округом №4 Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області. Родинні відносини померлого [PERSON] з [PERSON] , [INFO] , підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Серединської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Наявність інших спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлена. 20.01.2023 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] .. Проте, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на земельну ділянку, площею 0.1000 га, кадастровий номер:05220484600:03:001:0301, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Джулинської ОТГ Гайсинського району Вінницької області, за межами села, 11 травня 2016 року було видано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-4726/15-16-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" та розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , але не відбулась державна реєстрація права власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] .. Отже, оскільки син позивачки не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 1,000 га, кадастровий номер 0520484600:03:001:0301, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved