Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Керівник Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області Максиміліан Горщак звернувся до суду в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації з позовом до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації речового права та скасування державної реєстрації земельної ділянки, , посилаючись на те, що рішенням Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області № 224 від 15.09.2019 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Пунктом 1 рішення Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області від 05.11.2020 № 244 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦДПЗ 01.03) на території Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області громадянці [PERSON] , загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер 3524382700:02:000:0338). Пунктом 2 вищевказаного рішення [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 3524382700:02:000:0338, з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. На підставі цього рішення Вівсяниківської сільської ради державним реєстратором 01.02.2021 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 3524382700:02:000:0338, номер відомостей (запису) про речове право: 40403486. Згідно відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 3524382700:02:000:0338 цільове призначення цієї земельної ділянки - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення. Разом з тим, земельна ділянка 3524382700:02:000:0338 має частковий перетин із землями лісогосподарського призначення, що перебувають у користуванні філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України». За інформацією ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 30.11.2023 №808, земельна ділянка з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338, згідно з матеріалами базового лісовпорядкування (планшет 2019 року), має частковий перетин із землями лісогосподарського призначення в кварталі 54 Ємилівського лісництва філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338 з межами карталу 54 Ємилівського лісництва філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України» складає 0,5913 га із загальної площі ділянки 2,0 га. Згідно з наданими філією «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України» планово-картографічними (планшети) та таксаційними матеріалами базового лісовпорядкування 2020 року земельна ділянка з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338 знаходиться в кварталі 54 Ємилівського лісництва на території Вільшанської селищної ради. Порядок вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення регламентовано ст. 149 ЗК України, за частиною дев`ятою якої (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ліси для нелісогосподарських потреб. Секретаріатом Кабінету Міністрів України листом від 31.01.2024 проінформовано про те, що рішень про зміну цільового призначення для нелісогосподарських потреб, вилучення з державної власності та припинення права постійного користування державного підприємства землями лісогосподарського призначення у кварталі 54 Ємилівського лісництва ДП «Голованівське лісове господарство», не приймалося. На час формування та передачі у власність земельної ділянки з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338, а також і насьогодні державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство продовжує користуватися земельною ділянкою для цілей ведення лісового господарства та доглядати за лісовими культурами на ній. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338 вибула з державної у приватну власність з порушенням вимог земельного та лісового законодавства України. У зв`язку з наведеним просить визнати недійсним рішення Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області від 05.11.2020 №244; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 2283596835243 земельну ділянку з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338; скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338, вчинену в Державному земельному кадастрі 04.11.2020. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2024 року у зазначеній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи на 29 липня 2024 року. 29 липня 2024 року підготовче засідання не проводилося. Підготовче засідання перепризначено на 08 серпня 2024 року. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 15 серпня 2024 року. 15 серпня 2024 року розгляд справи відкладено на 29 серпня 2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи. 29 серпня 2024 року розгляд справи відкладено на 24 вересня 2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи. 24 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 03 жовтня 2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник ДСГП «Ліси України» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник Кіровоградської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про проведення розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник Вільшанської селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких позов визнали повністю, не заперечували проти його задоволення. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області від 05 листопада 2020 року №244 «Про затвердження проекту землеустрою» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області [PERSON] , загальною площею 2 га (кадастровий номер 3524382700:02:000:0338) та надано вказану земельну ділянку у власність [PERSON] (а.с.38). Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають зокрема, при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами в тому числі про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу. Таким чином, Земельним кодексом України встановлено пріоритетність норм цього кодексу для застосування до земельних відносин, що виникають при використанні лісів. Відповідно до абз. 2-3 ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Відповідно до ст. 4-5 Лісового кодексу України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. В силу положень ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовується для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України. Зокрема, ст. 7-8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. У державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. За ст. 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України (ст. 45). Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства (ст. 47). Статтею 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Також, відповідно до ст. 16-17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. В силу положень ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, крім перетворення державних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. В свою чергу відповідно до ч. 1-2 ст. 149 Земельного кодексу України Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. Відтак, письмовими доказами належності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 24.12.2014 у справі №6-212цс14, від 25.01.2015 у справі №6-224цс14, від 23.12.2015 у справі №6-377цс15, а також Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.06.2018 у справі №278/1735/15-ц. Також аналогічну позицію висловлено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 та від 23.10.2019 у справі №488/402/16-ц. У відповідності до інформації філії «Голованівське лісове господарство» Державного підприємства «Ліси України» №2217-02-07/692 від 01.09.2023, земельна ділянка з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338 перебуває на балансі філії (а.с.54). Той факт, що вказана земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення підтверджується також матеріалами лісовпорядкування 2009 та 2019 років (планшетом №5 лісовпорядкування 2009 року, планшетом №9 лісовпорядкування 2019 року) та проектами організації і розвитку лісового господарства ДП «Голованівське лісове господарство» Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства 2010 та 2020 років (а.с.59-65). Відповідно до інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» за №268 від 28.05.2024, земельна ділянка з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338 (1) згідно матеріалів лісовпорядкування 2009 року, має частковий перетин з землями лісогосподарського призначення кв. 39, Ємилівського лісництва філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338 (1) з межами кв. 39, Ємилівського лісництва філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України» становить 0,9906 га з загальної площі ділянки 2,0 га (а.с. 178). Відповідно до положень ст. 19-20 Земельного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ст. 20 Земельного кодексу України). Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Аналогічні положення містяться у ст. 57 Лісового кодексу України, відповідно до якої зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Відповідно до положень ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України в редакції до 27.05.2021 Кабінет Міністрів України передавав земельні ділянки, у тому числі лісогосподарського призначення, із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених ст. 149 цього Кодексу. За правилами ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України в редакції до 27.05.2021 Кабінет Міністрів України вилучав земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, у тому числі, - ліси для нелісогосподарських потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Після вказаної дати, в зв`язку із внесенням змін до ст. 149 Земельного кодексу України згідно із Законом України №1423-IX від 28.04.2021 така умова зникла, а тому вилучення земель державної власності з постійного користування здійснюється за загальним правилом органом державної влади що здійснює розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу з урахуванням вимог ст. 150 цього Кодексу. Таким чином, повноваження щодо зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення, вилучення з постійного користування лісокористувача та припинення права постійного користування землями держлісфонду, та вилучення лісів для нелісогосподарських потреб станом на час надання земельної ділянки у власність [PERSON] належало виключно до компетенції Кабінету Міністрів України, а на час реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку - Кіровоградській обласній державній адміністрації. Водночас, відповідно до інформації Секретаріату Кабінету Міністрів України за №2488/0/2-24 від 31.01.2024, Кабінетом Міністрів України рішень про погодження зміни цільового призначення, вилучення з державної власності та з постійного користування філії «Голованівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» земельної ділянки з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338 не приймалося (а.с.50). Крім цього, згідно з листом філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 14.02.2024 за №22.17-08-01/65, як постійний користувач спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3524382700:02:000:0338 повідомило, що з 2000 року по даний час філією (підприємством) не надавалось згоди на вилучення земельної ділянки лісогосподарського призначення (а.с.57-58). Надана у власність [PERSON] спірна земельна ділянка мала лісогосподарське призначення та після надання її у власність, фактично не вилучена з Державного лісового фонду та своє цільове призначення фактично не змінила. Згідно зі ст. 18-19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, які мають особливий правовий режим серед яких землі лісогосподарського призначення. Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Статтею 84 Земельного кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства (ст. 203 Цивільного кодексу України). Фактично рішенням Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області від 05 листопада 2020 року №244 в порушення вимог ст. 20, 21, 83 Земельного кодексу України та ст. 57 Лісового кодексу України, незаконно змінено цільове призначення спірної земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення з подальшим наданням їх у власність. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2021 року на підставі оспорюваного рішення здійснено державну реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку площею 2 га, що знаходиться на території Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3524382700:02:000:0338, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 вересня 2023 року №345197873 (а.с.27-29). Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає підстави для державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме перелік документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання та підтвердження державною фактів про внесення, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою та способом набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Спірна земельна ділянка до вказаного часу перебуває у користуванні філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України». Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Таким чином, власником спірної земельної ділянки є держава в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється, шляхом застосування передбачених законом, способів (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором, законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України). Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини розуміє, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушення або припинення, а також встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Тож чинна редакція цієї норми встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судові рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Державна реєстрація речового права приватної власності [PERSON] (запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 2283596835243) на земельну ділянку 3524382700:02:000:0338, що має частковий перетин із земельною ділянкою лісогосподарського призначення, порушує права та охоронювані законом інтереси власника держави Україна в особі уповноваженого державного органу Кіровоградської обласної державної адміністрації та є перешкодою у належному користуванні та розпорядженні цим майном тим чи іншим способом. Такий спосіб судового захисту, як скасування судом державної реєстрації речового права на нерухоме майно у практичному аспекті зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права. Такого висновку дійшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №450/441/19, постанова від 17.08.2022. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення ЄСПЛ від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України"). Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах. З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації речового права та скасування державної реєстрації земельної ділянки, підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує в рівних частинах з відповідачів [PERSON] та Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області на користь Голованівської окружної прокуратури 50% сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 542 грн. 00 коп., а саме по 2271 грн. 00 коп. з кожного, а також в порядку ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, повертає позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору при поданні позовної заяви в розмірі 9084 грн. 00 коп., що становить 4542 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved