Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Комунальне підприємство ««Синьоозерне Подільського району м. Києва» (надалі за текстом - позивач, підприємство) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що підприємство створене на підставі рішення Подільської районної у місті Києві ради від 07 грудня 2007 року № 240 «Про удосконалення структури управління житловим господарством Подільського району». Відповідно до п. 4.1 Статуту, предметом діяльності підприємства є 4.2.1 обслуговування жилого та нежилого фонду: виконання послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна. Оскільки відповідач користується житлово-комунальними послугами позивача, то має сплачувати грошові кошти за надані послуги. Внаслідок порушення відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період часу з 01.09.2010 по 29.02.2024, які позивач надавав відповідачу, обумовило виникнення у останнього заборгованості в загальному розмірі 10 844 грн. 74 коп., яка складається з: 4 692 грн. 01 коп. - основна сума заборгованості; 5 005 грн. 50 коп. - інфляційні нарахування; 1 147 грн. 23 копійки - 3% річних, а відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов до суду не подав. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що підприємство створене на підставі рішення Подільської районної у місті Києві ради від 07 грудня 2007 року № 240 «Про удосконалення структури управління житловим господарством Подільського району». Відповідно до п. 4.1 Статуту, предметом діяльності підприємства є 4.2.1 обслуговування жилого та нежилого фонду: виконання послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна. 09.12.2016 відповідачем було підписано договір про надання розстрочки по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги №80 за адресою: [ADDRESS] , за якими він визнав своє зобов`язання сплати заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.12.2016 у сумі 9 850,85 грн. (а.с. 13-14). Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.09.2010 по 29.02.2024, які позивач надавав відповідачу, обумовило виникнення у останнього заборгованості в загальному розмірі 10 844 грн. 74 коп., яка складається з: 4 692 грн. 01 коп. - основна сума заборгованості; 5 005 грн. 50 коп. - інфляційні нарахування; 1 147 грн. 23 копійки - 3% річних (а.с. 15-16). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. У відповідності до ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу УPCP, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. У відповідності до п.п. 1, 2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (надалі - закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. У нашому випадку: позивач - це виконавець послуг, а відповідач - споживач. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно сплачує квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Судом перевірено правильність нарахування заборгованості. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушив зобов`язання, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 10 844,74 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 3 028 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved