Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

Позивач 05.07.2024 звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Заявлений позов обґрунтовував тим, що в шлюбі з відповідачкою народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірваний на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.10.2023. Він і діти зареєстровані та проживають у житловому будинку на [ADDRESS] . Відповідачка в цьому житловому будинку з липня 2023 р. не проживає, 05.04.2024 знята з реєстрації місця проживання за цією адресою. Діти проживають з ним, він займається їх вихованням та утримує їх. Ухвалою Тисменицького районного суду від 19.06.2024 задоволено заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу цього суду від 25.04.2024 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дітей у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), вказаний судовий наказ скасований. Позивач у поданій до суду заяві просив розглянути справу без його участі, позов підтримав і просив його задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка повторно\~не з`явилася\~в судове\~засідання,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлялася\~належним чином,\~не повідомила\~суду про\~причини нез`явлення,\~не подала\~відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Суд установив, що в шлюбі сторін позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою, та син [PERSON] , [INFO] , який є малолітнім (а.с.8-9). Рішенням від 30.10.2023, яке набрало законної сили з 30.11.2023, Тисменицький районний суд Івано-Франківської області розірвав шлюб між сторонами (а.с.10-11). Суд установив, що позивач і діти зареєстровані та проживають у житловому будинку на [ADDRESS] . Відповідачка в цьому житловому будинку не проживає, 05.04.2024 знята з реєстрації місця проживання за цією адресою. Діти проживають з батьком і перебувають на його утриманні. Вказані обставини підтверджуються засвідченими копіями таких доказів: витягу з реєстру територіальної громади (а.с.7), акту обстеження умов проживання від 12.04.2024 (а.с.12), акту обстеження матеріально-побутових умов від 26.04.2024 (а.с.13). Ці обставини встановлені ухвалою Тисменицького районного суду від 19.06.2024, якою суд задоволив заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу цього суду від 25.04.2024 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), вказаний судовий наказ скасований (а.с.18-21). Суд установив, що після розірвання шлюбу відповідачка не надає належного матеріального утримання своїй неповнолітній дочці та малолітньому синові, у зв`язку з чим порушуються їх права на належне утримання з боку матері, яка проживає окремо, на належний рівень життя, необхідний для їх гармонійного всебічного розвитку. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобов`язуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні батька; 2) стан здоров`я відповідачки, що є задовільним, та матеріальне становище відповідачки, місце роботи та розмір доходу якої невідомі; 3) відсутність даних щодо наявності у відповідачки інших дітей та непрацездатних утриманців; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідачки рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. Суд зазначає, що наявність між сторонами спору про визначення місця проживання малолітнього сина, який вирішується Тисменицьким районним судом у рамках розгляду цивільної справи № 352/1415/24, не звільняє матір від обов`язку з утримання дитини. З урахуванням викладеного суд погоджується із заявленим позивачем розміром аліментів та визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у частці від доходу відповідачки, що становить одну третю, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Ураховуючи вимогу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору\~згідно п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~суд стягує\~звідповідачки 1211,20 грн судового збору в дохід державного бюджету. На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989 (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, ст. 180, 181, 182, 183 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved