Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на частку земельної ділянки площею 0,250 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] , та яка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 092157, зареєстрованого 25.10.1999, померлому [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті вона, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно. В свою чергу померлий [INFO] [PERSON] за життя прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] (померла [INFO] ), яка була дружиною [PERSON] (помер [INFO] ) у виді іншої земельної ділянки. Позивач, 25.11.2019 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом на частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , який, як вона вважала, був спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Проте, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.05.2020 визначено, що частка померлої [PERSON] у праві власності подружжя на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] становить , та за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на частку зазначеного будинковолодіння. Іншу частку успадкувала відповідач по справі, як спадкоємець за законом після смерті [INFO] [PERSON] . 27.10.2023 позивач [PERSON] , яка належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, подала заяву нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки по [ADDRESS] . Проте, нотаріусом позивачу відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності померлого [PERSON] на вказане нерухоме майно та не проведена його державна реєстрація. 27.05.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила задовольнити їх. Представник позивача - адвокат Потупа С.В. в заяві від 02.10.2024 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Розгляд справи просив проводити за відсутності сторони позивача в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила задовольнити позов. Наслідки визнання позову їй зрозумілі. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.03.2014, виданого 28.03.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області. Після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець за законом першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 06.11.1993, прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно. Інший спадкоємець за законом після смерті [PERSON] - [PERSON] , який є його сином, відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] . В свою чергу померлий [INFO] [PERSON] за життя був спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 14.06.2011 секретарем Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району від імені [PERSON] , яка все своє майно заповіла [PERSON] Померлий [PERSON] належним чином прийняв спадщину після смерті своєї матері, подавши заяву до нотаріальної контори в установлений законом строк, проте свідоцтв про право на спадщину на своє ім`я не отримував. Крім того, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її чоловік - [PERSON] , який відмовився в нотаріальному порядку від прийняття спадщини та належної йому частки у спадковому майні на користь [PERSON] , що вбачається з дослідженої в суді копії спадкової справи №162/2013 за 2013 рік після смерті [INFO] [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 16.10.2018. Спадкоємцем за законом після його смерті є відповідач [PERSON] , яка належним чином прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 20/2019 за 2019 рік. Крім іншого спадкового майна, до спадкової маси після смерті [INFO] [PERSON] входить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,250 га, за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім`я [PERSON] . Позивач, 25.11.2019 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом на частку зазначеного житлового будинку з відповідною часткою надвірних господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , який, як вона вважала, був спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , та на частку земельної ділянки за тією ж адресою. Проте, нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку відсутністю документів, які підтверджують право власності померлої [PERSON] на зазначене нерухоме майно. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.05.2020 визначено, що частка померлої [PERSON] у праві власності подружжя на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] становить , також за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на частку зазначеного будинковолодіння. Іншу частку успадкувала відповідач по справі, як спадкоємець за законом після смерті [INFO] [PERSON] . 27.10.2023 позивач [PERSON] , яка належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, подала заяву нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки по [ADDRESS] . Проте, нотаріусом позивачу відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності померлого [PERSON] на вказане нерухоме майно та не проведена його державна реєстрація. Таким чином, позивач по справі прийняла спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Оскільки [PERSON] за життя прийняв спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , за якою рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.05.2020 визнано право сумісної власності на частку домоволодіння по [ADDRESS] , він є таким, що успадкував цю частку домоволодіння. Відповідно, за [PERSON] вказаним рішенням визнано право власності на частку зазначеного домоволодіння, в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] . Постановою нотаріуса позивачеві відмовлено в оформленні права на спадщину у виді вказаної вище частини земельної ділянки за адресою місцезнаходження успадкованої частки домоволодіння, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності померлого [PERSON] на вказане нерухоме майно, та відсутністю його державної реєстрації. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права власності на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, який на ньому розташований, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі. Відповідно до п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 809/48/18, набуття речового права на земельну ділянку особою, яка набула право власності на розміщене на ній нерухоме майно, відбувається шляхом переходу від попереднього власника (користувача) земельної ділянки. Таким чином, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі або споруди. Стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю, що на ній розташована. Оскільки позивач на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.05.2020 набула право власності на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вона має право на визнання за нею права власності на пропорційну частину земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування належної їй частини житлового будинку. Враховуючи, що позивач набула права власності 1/2 частину житлового будинку, за нею має бути визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,250 га під її частиною будинку. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За цих обставин наявні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved