Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

20.08.2024 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований 28.08.2021 у Бережанському відділі ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (актовий запис №90); просить залишити її прізвище без змін. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося, з вини відповідача постійно виникають скандали, довіра та взаєморозуміння втрачено, разом не проживають, шлюб перетворився на формальний. На примирення і збереження щлюбу категорично не згідна. Ухвалою від 21.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 05 вересня 2024 року на 10 год. 00 хв. Ухвалою від 05.09.2024 за клопотанням [PERSON] судове засідання для розгляду справи по суті було відкладене на 25 вересня 2024 року на 10 год. 00 хв. 25.09.2024 в судове засідання сторони з`явилися. Позивачка позов підтримала і пояснила, що разом з відповідачем вони від лютого 2024 року не проживають і в них не залишилося нічого спільного, крім дитини. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти розірвання шлюбу, підтвердив, що разом вже не проживають і сімейних відносин не підтримують. Суд, заслухавши сторони та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Бережанським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) 28 серпня 2021 року, серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2021 року, актовий запис № 90 (арк.спр.5). У шлюбі народилася дитина - донька [PERSON] [INFO] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Підгаєцьким відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) 10.12.2021 (арк.спр.7). Подружжя спільного господарства не ведуть, спільно не проживають і сімейних відносин не підтримують. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження /.../ є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Задовольняючи позовні вимоги позивачки [PERSON] , суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Оскільки позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде певною мірою примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони фактично не підтримують подружніх відносин, у них виникають постійні непорозуміння, примирення є категорично неможливим, суд переконаний, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача. Питання про розподіл судових витрат позивачкою у позові не ставилося, тому суд його не вирішує. На підставі ст. ст. 7, 110, 111, 112, 113, 115, 153, 157 СК України,

Outcome: approved