Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

05 вересня 2024 року в провадження суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову зазначає, що 12 жовтня 2018 року між АТ "Альфа Банк" та [PERSON] , укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №ССNG-631034764, відповідно до якої Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у сумі 200 000 гривень, а останній зобов`язався повернути вказану суму в строк до 12 жовтня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 39,99 %. Банк виконав свої зобов`язання, надавши кошти відповідачу у справі. Відповідно до протоколу №2/2022 від 18 серпня 2022 року позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк", змінено найменування банку на АТ "Сенс Банк". 17 травня 2021 року між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ПАТ "Альфа Банк" відступило на користь ТОВ "ФК" Флексіс" права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] 18 травня 2021 року між ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] 10 січня 2023 року ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "Коллект Центр" згідно Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитним договором №ССNG-631034764 від 12 жовтня 2018 року, який був укладений між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] . Станом на дату подання позову до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитом не сплачуються, на підставі цього у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 30 707,13 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 28 173,35 грн, інфляційні збитки - 1 880,78 грн, нараховані 3% річних - 653 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, однак надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає частково, заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу в такому розмірі, просить врахувати його тяжкий стан здоров`я та потребу в лікуванні. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 12 жовтня 2018 року між АТ "Альфа Банк" та [PERSON] було підписано Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №ССNG-631034764, відповідно до якої Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у сумі 200 000 гривень, а останній зобов`язався повернути вказану суму в строк до 12 жовтня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 39,99 %, анкету заяву про акцепт публічної пропозиції, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, заяву (акцепт) №248.631034764.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування, паспорт споживчого кредиту. Факт користування відповідачем кредитною карткою з кредитними коштами на ній підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 12 жовтня 2018 року по 04 березня 2024 року. Відповідно до протоколу №2/2022 від 18 серпня 2022 року позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк", змінено найменування банку на АТ "Сенс Банк". 17 травня 2021 року між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Флексіс" було укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ "Альфа Банк" відступило на користь ТОВ "ФК "Флексіс" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором від 12 жовтня 2018 року, що укладено між ПАТ "Альфа Банк" та боржником [PERSON] . Станом на дату відступлення права вимоги ПАТ "Альфа Банк" відступило на користь ТОВ "ФК "Флексіс" права грошової вимоги до [PERSON] 17 травня 2021 року, загальна заборгованість згідно договору №ССNG-631034764 від 12 жовтня 2018 року складає 33 782,05 грн (проценти, комісія тіло кредиту станом на дату укладання договору, з урахуванням пені/штрафу/неустойки). 18 травня 2021 року між ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу №18-05/21 від 18 травня 2021 року, відповідно до якого ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] 10 січня 2023 року ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "Коллект Центр" згідно Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитним договором №ССNG-631034764 від 12 жовтня 2018 року, який був укладений між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 36 315,83 гривень, з якої: 28 173,35 грн - сума за основною заборгованістю, 5 608,70 грн - пеня, 2 533,78 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно із положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, крім того визнається відповідачем таким, що дійсно був укладений між ним та АТ "АЛЬФА БАНК", а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. Останній під час укладення кредитного договору, ознайомився з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника. Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки, кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що останній погодився з його умовами, визнав умови договору та зобов`язався виконувати його. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надана ТОВ "Коллект Центр" виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована, згідно статей 526, 1054 ЦК України з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 707,13 гривень, яка підтверджена доказами. Судом враховується, що відповідач, згідно наданої ним копії медичної документації, має тяжкий стан здоров`я, проходить лікування. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: Договір про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" (ЄДРПОУ 42226370). Згідно цього договору товариство доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; заявка на надання юридичної допомоги №596 від 30 липня 2024 року, де вказано, що сторони погодили надання таких послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивчення документів - 3 000 гривень, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6 000 гривень. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень. Сплата за надані послуги підтверджується квитанцією від 13 серпня 2024 року. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 9 000 гривень є не обґрунтованим та завищеним. Так, справа відноситься до категорії не складних справ, крім іншого розмір правової допомоги в сумі 9 000 гривень є неспівмірними від стягненої суми в розмірі 30 707,13 гривень. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень, вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на його користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3 028 гривень судового збору, розмір якого підтверджено платіжним дорученням.

Outcome: approved