Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

В вересні 2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки із спільної часткової власності в житловому будинку та припинення права такої власності. В позовній заяві позивачі вказали, що вони є власниками відповідно 18/100 та 39/100 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться по [ADDRESS] , що стверджується їхніми правовстановлюючими документами. Інша частина цього домоволодіння належить відповідачу в справі [PERSON] у розмірі 43/100. Отже, сторони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , і частки їх визначено як 18/100 ч. (вл. Месінгер С.Є.), 39/100 ч. (вл. Позднякова І.Є.) та 43/100 ч. (вл. Мельник В.І.), що дає позивачам право на виділення власної частини із зазначеного домоволодіння в натурі, без шкоди іншому співвласнику. Це і спонукало звернутися до суду з цим позовом. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги довірителів підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, у разі визнання відповідачем позову, відповідно до ст. 142 ЦПК України вирішити питання про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву визнає повністю. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Згідно ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч.1\~ст.5 ЦПК України\~вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 2статті 15 Цивільного кодексу Українипередбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що особа позивачки [PERSON] стверджується згідно паспорта громадянина України ID карта номер [NUMBER] , орган видачі 6127 (дійсний до 22.01.2023). Особа позивачки [PERSON] стверджується згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER] від 13.03.1996. [PERSON] є власником 18/100 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться по [ADDRESS] , що вбачається зі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданим 25.06.1998 на підставі рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради від 17.06.1998 за №280, зареєстрованим місцевим органом бюро технічної інвентаризації 21.07.1998 в книгу №29, реєстровий номер 6762. З Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленим місцевим органом ОК МБТІ (станом на 30.07.2024), власником 18/100 частин цього домоволодіння є [PERSON] . Згідно договору дарування від 25.02.2000 року, зареєстрованим 06.03.2000 Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації в книшу №29 за реєстровим номером 6762, [PERSON] є власником 39/100 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться по [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленим місцевим органом ОК МБТІ (станом на 30.07.2024), власником 39/100 частин цього домоволодіння є [PERSON] . Відповідач [PERSON] є власником 43/100 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться по [ADDRESS] , що випливає зі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданим 25.06.1998 на підставі рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради від 17.06.1998 за №280, зареєстрованим місцевим органом бюро технічної інвентаризації 21.07.1998 в книгу №29, реєстровий номер 6762. З довідки Чортківського ОК МБТІ від 12.08.2024 № 762 вбачається те, що виділ 18/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] в новоутворений об`єкт нерухомого майна здійснюється без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення (вл. [PERSON] ). З довідки Чортківського ОК МБТІ від 12.08.2024 № 763 вбачається те, що виділ 39/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] в новоутворений об`єкт нерухомого майна здійснюється без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення (вл. [PERSON] ). Відповідно до висновку Чортківського ОК МБТІ щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 12.08.2024 №754, виданого власнику [PERSON] склад новоутвореного об`єкта нерухомого майна і його адреса, встановлено що житловий будинок літ. «А», в тому числі 1-1 підвал пл. 6,0 кв.м., 1-2 тамбур пл. 4,6 кв.м., 1-3 кухня пл. 8,4 кв.м., 1-4 кімната пл. 12,9 кв.м., 1-5 кімната пл. 16,1 кв.м., 1-6 душова пл. 2,5 кв.м., загальною площею 50,5 кв.м, в тому числі житлова 29,0 кв. м, гараж літ. «Д», огорожа №1. Відповідно до вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.\~ Відповідно до\~ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб, із визначенням часток кожного з них у праві власності, є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 та ч.3\~ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.1, 2\~ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до роз`яснення щодо застосування ст.\~364\~та\~367 ЦК України, наданого Верховним Судом у Постанові від 28.07.2021 у справі №310/7011/17, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правові відносин спільної часткової власності і припиняються. При виділі частки правові відносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.\~Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.\~ Частиною 1 ст. 358, ст.ст. 361, 362 \~ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. При цьому, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а інші співвласники мають переважне право \~купівлі частки у праві спільної \~часткової власності.\~\~ \~\~Згідно пунктів 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» , при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Вимоги позивача узгоджуються з судовою практикою, що вбачається з постанов Верховного Суду у справі № 726/778/16-ц від 21.02.2018 року, у справі № 161/5405/15-ц від 28.03.2018 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.\~\~ Згідно \~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, зокрема, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили. Отже, виділ позивачам часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] у судовому порядку є необхідним для захисту прав та законних інтересів позивача, а саме - права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підлягають до задоволення як законні та обґрунтовані, а також такі, що не порушують права інших осіб, а тому поділ житлового будинку [ADDRESS] є технічно можливим, а частки сторін у справі є рівними, тобто 43/100 ч, 39/100 ч. та 18/100 ч., що відповідають набутому ними майну. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачі позовні вимоги визнають, суд приходить до висновку про повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 6211,50 гривень, який було сплачено згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки ПАТ АБ «УкргазБанк» № 70587201 від 04 вересня 2024 року, що становить 3105,75 грн та позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 14575,50 грн, який було сплачено згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки ПАТ АБ «УкргазБанк» № 70587585 від 04 вересня 2024 року, що становить 7287, 75 грн.

Outcome: approved