Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.10.2020 між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та відповідачем було укладено кредитний договір №9895011350 (далі Кредитний договір). На підставі Договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016, укладеного 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості Позичальників. Далі, 08.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та позивачем укладено договір факторингу №НІ/11/11-Ф, згідно з яким до позивача перейшли Права Вимоги за Кредитними договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення прав вимоги. Так, відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/11-Ф від 08.11.2023 Реєстру прав вимоги, позивач набув право вимоги до відповідача на суму 10215,16 грн., з яких: 6549грн. - загальна сума заборгованості по тілу кредиту; 936,48 грн. - заборгованість за відсотками; 2729,68грн. загальна заборгованість по комісії. Всупереч умовам кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів на погашення заборгованості а ні на користь позивача, а ні на користь первісного кредитора. Позивач вказує, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося. Тому, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у зазначеному розмірі та судові витрати. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України, у позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в порядку п.19 Перехідних положень ЦПК України, ч.1 ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 19.10.2020 між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] був укладений кредитний Договір №9895011350, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 6549,00 грн. строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків у розмірі та порядку визначеному Договором. Згідно з п. 2.2 Договору, цей Договір, паспорт Кредиту № [NUMBER] та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей Договір підтверджує, що примірник цього Договору він отримав. Порядок повернення кредиту сторони цього договору погодили у графіку платежів, наведеному в розділі 6 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5011350 (а.с.5-7). У позові ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на ту обставину, що набуло права вимоги за вищевказаним Кредитним договором на підставі Договору факторингу №НІ/11/11-Ф від 08.11.2023, укладеного з АТ «ТАСКОМБАНК», яке в свою чергу набуло право вимоги до відповідача на підставі Договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016, укладеного 07.10.2016 з ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ». Так, в матеріалах справи наявна копія Договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016, укладеного 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (Первісний кредитор) та ПАТ «ТАСКОМБАНК» (Новий кредитор). Як зазначено у п.2.2. Договору, сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості Позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри є невід`ємною частиною цього Договору. Крім того, у заключних положеннях цього договору сторони погодили, що всі додатком та додаткові угоди з додатками до Договору, а також Реєстри прав вимоги після підписання Сторонами є невід`ємними частинами цього Договору; кожний примірник цього Договору з додатками прошивається, пронумеровується та скріплюється підписами представників Сторін та печатками (п.10.4,10.6 Договору) (а.с.12-13). При цьому, матеріали справи не містять жодного додатку до Цього договору, в тому числі Реєстру прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості Позичальників, який в силу вимог цього договору є невід`ємною його частиною. 08.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) був укладений Договір факторингу №НІ/11/11-Ф, згідно з умовами якого Фактор зобов`язався передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, за Кредитними договорами, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення прав вимоги (а.с.14-16). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог від 08.11.2023 до Договору Факторингу №НІ/11/11-Ф, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №9895011350 на загальну суму 10215,16 грн., з яких: 6549грн. - загальна сума заборгованості по тілу кредиту; 936,48 грн. - заборгованість за відсотками; 2729,68грн. загальна заборгованість по комісії (а.с.17). Така ж сума заборгованості та її складові наведені позивачем у розрахунку заборгованості станом на 31.10.2023 (а.с.13). Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). Як зазначалося вище, звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та відповідачем було укладено кредитний договір від 19.10.2020. ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» передало своє право вимоги АТ «ТАСКОМБАНК», а він у свою чергу, передав вказане право позивачу. Оцінюючи такі доводи позивача, суд виходить з наступного. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч вимог статті 81 ЦПК України позивач, окрім копії Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, не надав доказів переходу права грошової вимоги до відповідача від ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» до АТ «ТАСКОМБАНК», за кредитним договором №9895011350 від 19 жовтня 2020 року. Більш того, суд зважає на те, що кредитний договір №9895011350 між ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] був укладений 19.10.2020 (а.с. 5-7). У свою чергу, Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ«ТАСКОМБАНК», на який позивач посилається як на доказ набуття АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №9895011350, був укладений 07\~жовтня 2016\~року (а.с. 12-13). Таким чином, вбачається, що Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 був укладений 07.10.2016, тобто майже за чотири роки до того, як [PERSON] звернувся до ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (19.10.2020) за кредитними коштами та уклав кредитний договір №9895011350. Також, суд звертає увагу на те, що надана суду копія Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року не засвідчена у встановленому законом порядку, містить пробіли у тексті, а, відповідно до вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відтак, надана суду копія Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року в розумінні ст. 78 ЦПК України не може вважатися допустимим доказом. За правилами ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Зі змісту Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року убачається, що його сторонами фактично здійснено передачу одній від одної невизначені вимоги, позаяк жодної визначеної вимоги, що існувала б у позивача до відповідача на момент укладення договору в останньому не вказано. Таким чином, можна дійти висновку, що відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 24 квітня 2018 року, прийнятій по справі № 914/868/17. З огляду на викладене вище та, враховуючи факт того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини того, що право вимоги за договором №9895011350 від 19.10.2020, укладеним між ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] перейшло до АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, а отже, не доведено того, що АТ «ТАСКОМБАНК» набув та передав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, наданих суду позивачем, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дають об`єктивні підстави вважати, що позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволенню не підлягає повністю, оскільки позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed