Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вимоги обґрунтовує тим, що з 24.07.2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №291. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року, справа №521/840/24 шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач з кінця 2023 року припинив надавати допомогу з утриманням сина. Позивач офіційно не працює, займається домашнім господарством, тому їй складно без належної допомоги відповідача забезпечувати сина матеріально. Син має затримку розвитку, тому відвідує спеціалізовану школу та потребує додаткової уваги та піклування. Про місце роботи та дохід відповідача не відомо. Відомо, що він працює водієм без офіційного оформлення. Крім того, має пенсію через інвалідність. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що має 2 групу інвалідності довічно. Доглядає за матір`ю, 1938 року народження, яка також має інвалідність 2 групи. У зв`язку з необхідним доглядом за матір`ю та за своїм станом здоров`я, на даний час не працює. Жодним чином не намагається уникнути своїх обов`язків як батька, але у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та станом здоров`я визнає позов частково у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до повноліття сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] надала відповідь на відзив, в якому просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, та при вирішенні справи не брати до уваги доводи, якими обґрунтовує [PERSON] у відзиві. Позивач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно. Надав заяву про слухання справи у його відсутності. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що з 24.07.2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №291. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року, справа №521/840/24 шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивачки. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. [PERSON] навчається в Одеській спеціалізованій школі №75 ОМР, що підтверджується довідкою №01-15/54 від 28.02.2024 року, та перебуває під наглядом в КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР, що підтверджується довідкою від 06.03.2024 року. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина для забезпечення достатнього рівня його життя та розвитку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями\~статті 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову в частині суми аліментів, відповідач посилається на те, що він є інвалідом другої групи, постійно потребує лікування. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 11.08.2021 року. Згідно з частиною другою\~статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, так як відповідач є його батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Разом із цим, задовольняючи позов частково, суд приймає до уваги доводи відповідача про незадовільний стану його здоров`я. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син сторін, потребує матеріальної допомоги, тому вважає достатнім та справедливим стягнення аліментів на утримання сина\~в розмірі частини від усіх видів доходів щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 01 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно до наданого пенсійним посвідченням відповідач є інвалідом 2 групи довічно. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю II групи. З урахуванням встановленого, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті [PERSON] судового збору слід компенсувати за рахунок держави. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: partial