Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс»\~ звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ТОВ «ФК «МІЛОАН», про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4795822 від 16.05.2021 року у розмірі 93 200 грн., а також судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн. \~ \~ \~ \~На обґрунтування\~позову зазначено,\~що 16\~травня 2021\~року за\~власного волевиявлення,\~з повним\~розумінням умов\~кредитування та\~усвідомленням рівня\~відповідальності,\~в особистому\~кабінеті на\~сайті Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Мілоан»\~(далі\~ТОВ «Мілоан»)\~https://miloan.ua/,\~ [PERSON] \~подано заявку\~на отримання\~кредиту №\~4795822.\~Дана заява\~знаходиться у\~власному кабінеті\~відповідача на\~сайті https://miloan.ua/.\~Законодавством України\~передбачено оформлення\~кредиту онлайн\~із використанням\~одноразового пароля\~прирівнюється до\~підписання договору\~в паперовій\~формі власноручним\~підписом.\~Оскільки ТОВ\~«Мілоан» було\~направлено відповідачу\~електронним повідомленням\~(SMS)\~одноразовий ідентифікатор,\~при веденні\~якого відповідач\~підтверджує прийняття\~умов кредитного\~договору №\~4795822\~від 16\~травня 2021\~року,\~який також\~знаходиться у\~власному кабінеті\~відповідача на\~сайтіhttps://miloan.ua/.\~Таким чином,\~відповідач уклав\~договір про\~споживчий кредит\~№4795822\~від 16\~травня 2021\~року з\~ТОВ «Мілоан»\~(ЄДРПОУ:\~40484607)\~та на\~підставі платіжного\~доручення відповідачу\~були перераховані\~кредитні кошти\~на Картковий\~рахунок в\~сумі 20\~000\~грн.\~13.09.2021\~згідно умов\~Договору відступлення\~прав вимоги\~№07Т,\~ТОВ «Мілоан»\~(ЄДРПОУ:\~40484607)\~відступило право\~вимоги за\~кредитним договором\~№ 4795822\~від 16\~травня 2021\~року на\~користь ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»,\~а відповідно\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» набуло\~права вимоги\~до відповідача.\~Згідно Договору\~відступлення права\~вимоги сума\~боргу перед\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» становить\~93\~200\~грн.,\~з яких:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~становить 20000\~грн.;\~заборгованість за\~відсотками становить\~70200\~грн.;\~заборгованість за\~комісійними винагородами\~становить 3000\~грн. Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредит. У зв`язку з чим змушені звернутись до суду з позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02 травня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження , з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] надіслала до суду заяву, у якій просила проводити судове засідання без участі представника позивача (а.с.67). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак останні повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.69-70,73-74) . Третя особа, яка не завяляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «ФК «Мілоан» , будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету, в судове засідання свого представника не направило про причини неявки суд не повідомили (а.с.72). Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку . \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 16.05.2021 в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») https://miloan.ua/, [PERSON] уклав договір про споживчий кредит № 4795822 від 16 травня 2021 року відповідно до якого позичальнику надано кредит у сумі 20000 грн. строком на 30 днів (а.с.33-39) . \~ \~ \~ \~ТОВ «Мілоан» (ЄДРПОУ: 40484607) та на підставі платіжного доручення № 46389572 від 16.05.2021 перераховало кредитні кошти на Картковий рахунок [PERSON] в сумі 20 000 грн. (а.с.39). \~ \~ \~ \~13.09.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено Договір факторингу №07Т, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги, зазначене у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.26-28). Відповідно Витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.43). Згідно розрахунку заборгованості за період з 13.09.2021 по 20.02.2024 заборгованість за Договором про споживчий кредит становить 93\~200 грн., з яких 20000 грн. заборгованість по основному боргу, 70\~200 грн. заборгованітсь по відсотках, 3000 грн. комісія (а.с.19). 27.09.2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» за Вих № 3236508714-АВ на адресу [PERSON] направлено вимогу про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4795822 від 16.05.2021 у розмірі 93200 грн. до 15.11.2023 р. (а.с.41). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( у тому числі сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунту-ватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законо-давства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови публічного договору встановлю-ються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України установлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених дого-вором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( час-тина перша статті 1048 ЦК України ). Частиною другою цієї статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї гла-ви, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного дого-вору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладе-ний з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( стаття 1055 ЦК України ). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважа-ється таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо ви-моги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомуні-каційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домо-вилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено пись-мової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на під-ставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно у письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначени-ми Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фі-нансові послуги, та/або ( у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою ) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти ( оферти ) однією стороною та її прийняття ( акцепту ) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначе-ному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції ( оферти ) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах ( частина четверта статті 11 Закону ). Згідно із частиною шостою цієї статті відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття ( акцепт ) може бути надана шляхом: надсилання електрон-ного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного у порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви ( форми ) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується у порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз-яснено в інформаційній системі, де розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення ло-гічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію`у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися у такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції ( акцепт ) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 зазначеного Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Законувизначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу елек-тронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства убачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за пись-мовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти у якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умо-вами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію ( оферту ) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, у якому за допомогою інформаційної системи ( веб-сайту інтернет-магазину ) вказується особа, яка створила замовлення. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (стаття 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Згідно із частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги ). За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших ви-мог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України установлено, що боржник не звільня-ється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями статей 1077,1078 ЦК України установлено, що за договором факторингу ( фінансування під відступлення права грошової вимоги ) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони ( клієнта ) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб ), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до тре-тьої особи ( боржника ). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав ( наявна вимога ), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому ( майбутня вимога ). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 ( провадження №14-308цс18 ) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. \~ \~ \~ \~За положеннями частини 2\~статті 517 ЦК України\~боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. \~ \~ \~ \~Верховний Суд України у своїй постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 зробив висновок про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. \~ \~ \~ \~Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. \~ \~ \~ \~Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. \~ \~ \~ \~Як слідує із матеріалів справи, ТОВ «Діджи Фінанс» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за кредитним договором, а [PERSON] , уклавши цей кредитний договір шляхом підписання його електронним цифровим підписом, у порушення його умов не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч.2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. ст.133, 137, ч.1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с.55) Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження\~витрат на\~правничу допомогу\~у сімі\~6000\~грн.\~позивачем надано копії договору про надання професійної правничої допомоги № 42649746 від 11.12.2023 року, копією детального опису робіт до договору про надання професійної правничої допомоги № 42649746 від 11.12.2023р., додатковаю угодою 003236508714 до договору 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023р. 42649746 від 11.12.2023 (а.с.10,1518). Таким чином, суд вважає доведеним понесення витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс». \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved