Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

в. о. керівник Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради, Національної служби здоров`я України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної радизвернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача 16 627 грн. 97 коп. у дохід державного бюджету за лікування потерпілого від злочину, у вчиненні якого [PERSON] був визнаний винним. Представник прокуратури Великохатня С.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання представники Чернігівської обласної ради, Національної служби здоров`я України, КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, від них не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання ним позову. За наведених обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2022 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном на 3 роки. У вказаному кримінальному провадженні потерпілим від кримінального правопорушення (злочину) є [PERSON] . Відповідно до інформації КНМ «Чернігівська обласної лікарні» Чернігівської обласної ради [PERSON] в період з 11.11.2020 по 13.11.2020 (два ліжко-дні) перебував на стаціонарному лікуванні у анестезіологічному віддіденні, а з 13.11.2020 по 20.11.2020 (сім ліжко-днів) в нейрохірургічному відділенні КНМ «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради. Згідно листа КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради від 22.07.2024 № 4-15/06/1032 вартість лікування [PERSON] становить 16627,97 грн, з них за рахунок державного бюджету 15487,75 грн та місцевого бюджету - 1140,22 грн, а тому кошти у сумі 15487,75 грн повинні бути стягнуті з відповідача на користь Національної службою здоров`я України, а кошти у сумі 1140.22 грн на користь Чернігівської обласної ради. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. За ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 06.07.1993. Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Як вбачається з п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 06.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Таким чином, стягнення витрат на лікування, які зазначені у довідці № 4-15/06/1032 від 22.07.2024 узгоджується з приписами законодавства та матеріалами справи, такі обраховані витрати на лікування потерпілого, а тому визначені у встановленому Законом порядку. З урахуванням вказаного підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Частиною 2 ст. 1191 ЦК України встановлено, що держава має право зворотної вимоги до особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Таким чином, законом встановлено обов`язок відповідача відшкодувати витрати на лікування потерпілого від злочину. Враховуючи наведене та те, що на час подання позову витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину у розмірі 16 627 грн. 97 коп. не були відшкодовані відповідачем, суд дійшов висновку, що відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з Відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати в розмірі судового збору в сумі 3 028.00 грн.

Outcome: approved