Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 46/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Співвласником іншої 54/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] є [PERSON] . У 2009 році нею та [PERSON] було здійснено приватизацію присадибної земельної ділянки на якій розміщений належний нам на праві спільної часткової власності житловий будинок та відповідно є співвласниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0469 га., кадастровий номер 0710100000:21:117:0046, у співвідношенні: позивачу належить 46/100 частини, а [PERSON] - 54/100 частин. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №188-33 від 25.03.2010 їй та відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на отримання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки та реконструкції індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] , на підставі якого було розроблено проекти реконструкції індивідуального житлового будинку під трьохквартирний на [ADDRESS] . 24.04.2012 року було подано декларацію про початок виконання будівельних робіт по реконструкції індивідуального житлового будинку під трьохквартирний на [ADDRESS] , яка зареєстрована у Інспекції ДАБК у Волинській області 04.05.2012 року №ВЛ08212069312. Згідно декларації загальна кількість квартир після реконструкції становить 3 квартири, з яких: 1 двохкімнатна (загальна площа 54,90 кв.м. та житлова 18,40 кв.м.), 1- трьохкімнатна (загальна площа 73,10 кв.м., житлова 41,50 кв.м.), які мали належати [PERSON] та 1- п`ятикімнатна (загальна площа -\~146,80 кв.м., житлова 75,30 кв.м.), яка мала належати позивачу. Разом проектна площа становила: 274,80 кв.м. - загальна площа та 135,20 кв.м. житлова плаща. 27.07.2012 року відповідачем [PERSON] було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації реконструкції індивідуального житлового будинку під трьохквартирний на [ADDRESS] . Згідно вказаної декларації [PERSON] задекларувала про готовність до експлуатації лише 2 квартири: 1 двохкімнатна (загальна площа 55,60 кв.м. та житлова 18,30 кв.м.), 1- трьохкімнатна (загальна площа 72,10 кв.м., житлова 41,70 кв.м.) на загальну площу 127,70 кв.м. та житлову 60,00 кв.м., хоча реконструкція відбувалася під 3 квартири. Перед подачею декларації про готовність до експлуатації, [PERSON] виготовила технічний паспортна садибний житловий будинок по [ADDRESS] , співвласниками якого є вона та відповідач. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №736-1 від 08.11.2012 року було оформлено право власності на житлові будинки з надвірними будівлями і спорудами та квартирами в місті Луцьку, згідно додатку, під [ADDRESS] , якого значиться [PERSON] , якій оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] та видано відповідні свідоцтва про право власності на нерухоме майно. На даний час за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , які фактично становлять 54/100 частин житлового будинку належних їй в минулому. Фактично часткова власність [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] припинилася у зв`язку з реконструкцією житлового будинку та набуттям права власності на дві квартири, хоча згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач та відповідач та вона залишаються співвласниками спільної часткової власності на вказаний вище житловий будинок. На протязі довгого періоду часу вона не може зареєструвати за собою право власності на квартиру [ADDRESS] , після реконструкції вказаного житлового будинку під трьохквартирний, оскільки не була включена до декларації про готовність до експлуатація, яку подавала [PERSON] , а станом на даний час вимоги про прийняття об`єктів нерухомого майна до експлуатації змінилися. Тим більше, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона з відповідачем [PERSON] залишаються співвласниками спільної часткової власності на вказаний вище житловий будинок, що передбачає їхню спільну участь у поданні документів та, що фактично є неможливим, оскільки документи, які посвідчували право спільної часткової власності на вказаний житловий будинок наразі є нечинними, так як становлять дві самостійно ізольовані квартири. Вказує, що між нею та [PERSON] давно склався усталений порядок користування житловим будинком і господарськими спорудами по [ADDRESS] . На протязі багатьох років належні їм частки у житловому будинку є самостійно ізольованими та мають окремі входи, інженерні мережі, лічильники і особові рахунки, а частка відповідача [PERSON] взагалі є самостійно зареєстрованими квартирами [ADDRESS] . На даний час лише частка позивача у житловому будинку перебуває в спільній частковій власності по відношенню до усього житлового будинку [ADDRESS] , яку вона має намір звести до самостійно ізольованої квартири [ADDRESS] , припинивши таким чином право спільної часткової власності на житловий будинок. Фактично станом на даний час після проведення реконструкції у володінні позивача перебувають наступні самостійно ізольовані приміщення у житловому будинку [ADDRESS] (46/100 частин): 1-коридор пл.11,5 кв.м., 2-вбиральня пл.1,2 кв.м., 3-ванна пл.6,9 кв.м., 4-сходова пл.4,4 кв.м., 5-коридор пл.7,9 кв.м., 6-вітальня пл.20,2 кв.м., 7-кімната пл.14,1 кв.м., 8-кімната пл.14,2 кв.м., 9-ванна пл.1,4 кв.м., 10-кухня пл.8,5 кв.м., 11- комора пл.2,9 кв.м., 12-комора пл.4,1 кв.м., 13-кухня пл.12,8 кв.м., 14-коридор пл.1,7 кв.м., 15-санвузол пл.1,8 кв.м., 16-кімната пл.20,8 кв.м., загальною площею 134,4 кв.м. та житловою площею 69,3 кв. м. Фактична загальна та житлова площа реконструйованої квартири [ADDRESS] , є меншою від проектної площі вказаної в декларації про початок будівельних робіт (1- пятикімнатна, загальна площа -\~146,80 кв.м., житлова 75,30 кв.м.), що виключає будь-які відхилення та вихід за межі проекту. Вважає, що виділ в натурі належної їй 46/100 частин житлового будинку [ADDRESS] у самостійно ізольовану квартиру [ADDRESS] , не вплине на цільове призначення будинку так як, такий виділ можливий без будь-яких істотних перебудов об`єкта нерухомості, оскільки інші 54/100 частин цього ж житлового будинку вже юридично складають окремі самостійно ізольовані квартири [ADDRESS] , які належать на праві приватної власності [PERSON] .. З врахуванням того, що в позасудовому порядку здійснити виділ в натурі належної їй частки не виявляється можливим, в силу наведених вище обставин, оскільки частина від житлового будинку в якому вона має на праві спільної часткової власності частку, вже втратила статус часткової власності і становить квартири [ADDRESS] , вона змушена звернутись до суду із даною позовною заявою для захисту своїх прав. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 364 ЦК України позивач просить виділити їй в натурі на праві власності 46/100 частин житлового будинку, що становлять самостійно ізольований об`єкт - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 134,4 кв.м., житловою площею - 69,3 кв.м, до складу якої входять приміщення: 1-коридор пл.11,5 кв.м., 2-вбиральня пл.1,2 кв.м., 3-ванна пл.6,9 кв.м., 4-сходова пл.4,4 кв.м., 5-коридор пл.7,9 кв.м., 6-вітальня пл.20,2 кв.м., 7-кімната пл.14,1 кв.м., 8-кімната пл.14,2 кв.м., 9-ванна пл.1,4 кв.м., 10-кухня пл.8,5 кв.м., 11- комора пл.2,9 кв.м., 12-комора пл.4,1 кв.м., 13-кухня пл.12,8 кв.м., 14-коридор пл.1,7 кв.м., 15-санвузол пл.1,8 кв.м., 16-кімната пл.20,8 кв.м.. Припинити право спільної часткової власності співвласників [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 06 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Від представника позивача [PERSON] адвоката Мозольської О.М. 25 вересня 2024 року надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 26 серпня 2024 року від неї надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Вказує, що з належної їй 54/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] вона зробила дві квартири ,які на даний час за нею зареєстровані. Станом на даний час лише частка [PERSON] не переведена у квартиру,а тому вона не заперечує щодо задоволення позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 46/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15091476 від 03.07.2007 року, виданого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.9). Також встановлено, що співвласником спірного домоволодіння є [PERSON] , якій на праві спільної часткової власності належить 54/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.41). Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 19.11.2012 року, відповідач [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №736-1 від 08.11.2012 року є власником квартир [ADDRESS] (а.с.40). Матеріалами справи встановлено, що фактично будинок по [ADDRESS] поділений на три квартири, одна з яких перебуває у користуванні позивача. Суд вважає, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.2, ч.3 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності. Частина 1 ст. 364 ЦК України передбачає право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що у справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Судом встановлено,\~щозгідно висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкту нерухомого майна ФОП [PERSON] від 10.07.2024 року, за технічними показниками частка 46/100 об`єкта нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] , може бути виділена в натурі. Склад новоутвореного об`єкта нерухомого майна: квартира [ADDRESS] , житлова площа - 69,3 кв.м, загальна площа 134,4 кв.м., кількість кімнат 4, склад фактичного користування: 1-коридор пл.11,5 кв.м., 2-вбиральня пл.1,2 кв.м., 3-ванна пл.6,9 кв.м., 4-сходова пл.4,4 кв.м., 5-коридор пл.7,9 кв.м., 6-вітальня пл.20,2 кв.м., 7-кімната пл.14,1 кв.м., 8-кімната пл.14,2 кв.м., 9-ванна пл.1,4 кв.м., 10-кухня пл.8,5 кв.м., 11- комора пл.2,9 кв.м., 12-комора пл.4,1 кв.м., 13-кухня пл.12,8 кв.м., 14-коридор пл.1,7 кв.м., 15-санвузол пл.1,8 кв.м., 16-кімната пл.20,8 кв.м. (а.с.46). В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , що також свідчить про можливість проведення виділу належної позивачу [PERSON] частки в самостійну квартиру [ADDRESS] (а.с.42-45). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином, враховуючи право позивача на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та ту обставину, що виділ технічно можливий без проведення переобладнання (добудови), суд приходить до висновку, що слід виділити позивачу частку вищезазначеного будинковолодіння у власність та припинити її право власності на це майно у праві спільної часткової власності.

Outcome: approved