Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в загальному розмірі 30995,00 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17.08.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101791547, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн., строк користування кредитом 8 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 25.08.2021. 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 101791547 від 17.08.2021 р. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 101791547 від 17.08.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Таким чином ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.05.2024 р. та відповідно до розрахунку заборгованості становить 30995,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3600,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 26995,00 грн., заборгованість за комісією - 400,00 грн. В зв"язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 101791547 від 17.08.2021 у розмірі 30995,00 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000, 00 грн. Ухвалою судді Іршавського районного суду від 02.07.2024 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Вказану ухвалу відповідачем [PERSON] отримано 17.07.2024, тобто строк подання для відзиву був до 01.08.2024. 02.10.2024 на адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , у порушення вимог ст. 178 ЦПК України та у якому не ставиться питання про поновлення строку для подачі відзиву, а тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд до уваги такий не бере та вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково у розмірі 4400,00 грн. та судові витрати у розмірі 429,87 грн. та 1277,68 грн витрат, загальний розмір 6107,55 гривень. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково у розмірі 6107,55 грн, з яких основний борг - 4400,00 грн., судові витрати у розмірі 429,87 грн. та 1277,68 грн витрати. У решті позовних вимог просила відмовити. Також зазначила, що відсотки після закінчення строку дії договору нараховані не правомірно. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.08.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 101791547, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн., строк користування кредитом 8 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 25.08.2021 р. (а.с.5-9). Згідно з п. 1.5.2., 1.6. Договору, проценти за користування кредитом становлять 400.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту. Згідно з п.4.2. Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6. договору. Відповідно до п.6.1. Договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. У відповідності до п.6.5. Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. 641, 644 ЦК України. Додатком № 2 до договору є паспорт споживчого кредиту № 101791547, в п.3 якого зазначена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача (а.с.10). Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В., відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 17.08.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (U30619) (а.с.12). Анкета-заява на кредит №101791547 від 17.08.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем [PERSON] у ТОВ «Мілоан» (а.с.11). 30.11.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 101791547 (а.с.16-21) 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с. 22-27). Згідно розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.05.2024 р. становить 30995,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3600,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 26995,00 грн., заборгованість за комісією - 400,00 грн.(а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Отже, Договір про споживчий кредит № 101791547 від 17.08.2021 укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Первинний кредитор прийняті на себе зобов`язання за вказаним договором виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором. Відомості про добровільну сплату боргу новому кредитору відповідачем відсутні. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано. На підставі договорів факторингу право вимоги щодо відповідача [PERSON] було відступлено на користь ТОВ «Коллект Центр», то суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Представник відповідача, як на підставу нарахування відсотків, заявлених до стягнення, посилається на те, що строк кредитування 8 днів і після закінчення вказаного строку банк не мав права нараховувати ніякі відсотки. Умовами договору № 101791547 від 17.08.2021, зокрема п.1.3 передбачено, що кредит надається загальним строком на 8 днів, тобто до 25.08.2021 року. Так пунктом 2.3. договору про споживчий кредит № 101791547 від 17.08.2021 передбачено порядок пролонгації (продовження) строку кредитування та нарахування процентів протягом періоду, на який продовжено строк кредитування. Позичальник має вчинити дії, передбачені п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил, у тому числі, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження-поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування. В той же час, з відомостей про щоденне нарахування та погашення вбачається, що позичальник здійснював сплату за лонгацію договору. Так, умовами договору передбачено право позичальника на неодноразове продовження строку користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищують 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових умовах) 60 днів. Судом встановлено, що позичальником вчинені дії, які продовжили строк кредитування. Так, відповідачем сплачено 28.08.2021 частину тілу кредиту, процентів та комісію за пролонгацію. Таким чином, своїми діями відповідач продовжив строк дії кредитного договору. Що стосується судових витрат та витрат на правову допомогу, то судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із [PERSON] судових витрат в розмірі 3028,00 грн., пов`язаних зі сплатою судового збору, які документально підтверджені. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Згідно договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, заявкою на надання юридичної допомоги № 827, витягом з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024 вбачається, що вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням становить 9000 грн. 00 коп.. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу, зокрема послуги адвоката АО «Лігал Ассістанс», як надання усної консультації з вивченням документів в сумі 3000,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу вартістю 6000,00 грн. є завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та не були складними. Витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 4000,00 грн.

Outcome: approved