Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позову мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № 230504-61609-1 від 04.05.2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] , друга отримала кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 150 днів (до 01.10.2023 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язання заборгованість за договором станом на 20 травня 2024 року складається з 5000 грн. - заборгованість за кредитом, та 36225 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 04.05.2023 року по 01.10.2023 року (включно). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 травня 2024 року витребувано в АТ «КБ Приват Банк» /01001, місто Київ, вулиця Грушевсьеого 1Д/ наступну інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] / РНОКПП: [NUMBER] / платіжну картку [NUMBER] ; зобов`язано: надати суду виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки [NUMBER], що належить [PERSON] / РНОКПП: [NUMBER] /, за період з 04 травня 2023 року по 09 травня 2023 року, з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою N [NUMBER] , з 04 травня 2023 року по 09 травня 2023 року; надати інформацію, чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] / РНОКПП: [NUMBER] /. Проте, станом на день розгляду справи витребувані матеріали на адресу суду надані не були. Представником відповідача надано на адресу суду відзив, з якого вбачається, що відповідно до п.1.3 укладеного між сторонами договору, визначено строк кредиту - 150 днів. Отже, кінцевим терміном повернення кредиту було 01 вересня 2023 року. Жодних договорів пролонгацій користування позики відповідачем не підписувалось, що свідчить про незмінність строковості умов договору. Матеріали справи також не містять додаткового договору про пролонгацію вищевказаних договорів. Відповідач заперечує щодо дій кредитора нараховувати відсотки понад строк користування кредитом. Крім того, вказав, що за оспорюваним договором, відсотки за користування кредиту були нараховані за межами строку кредитування, відтак нарахування відсотків за користування кредитом, більше 150 днів є необґрунтованим. Неможливо встановити підстави пред`явлення позовних вимог про стягнення суми в розмірі а ні 31 250 грн. які просить стягнути позивач, а ні 5000 грн. та 36225,00 грн. % за користування кредитом. Разом із позовною заявою позивачем не було надано жодного належного та зрозумілого розрахунку заборгованості за кредитним договором у зв`язку і чим неможливо перевірити зазначену позивачем суму заборгованості, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову просив відмовити повністю. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне. Судом було встановлено, що відповідно до укладеного договору № 230504-61609-1 від 04 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 150 днів (до 01 жовтня 2023 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача [PERSON] , на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Так, сума кредиту по укладеному кредитному договору в розмірі 5 000 грн., перерахована на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті [NUMBER] відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону який він вказав, а саме [NUMBER] , направляється смс-повідомлення з сумою блокування, та розмір суму блокування відповідач має вказати у відповідному полі особистого кабінету. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме Відповідач підтвердив верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону відповідача, в тому числі співпав з даними Українського бюро кредитних історій. Таким чином, виключно особа [PERSON] , може отримати кредит після укладення кредитного договору. Одноразовий ідентифікатор 556845 направлявся відповідачу 04 травня 2023 року о 10:42:41 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Повідомлення на номер телефону [NUMBER] відповідача [PERSON] , було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 04.05.2023 року о 10:42:41 год. Так, електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений відповідачу в рамках договірної співпраці Позивача з ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШЕНС», яка є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон» (веб-сайт https://mobizon.ua). Кредитний договір був підписаний 04 травня 2023 року о 10:43:04 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 556845 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Кредитні кошти були відправлені відповідачу [PERSON] , 04 травня 2023 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком В той же час, відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 150 днів. Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за договором № 230504-61609-1 від 04 травня 2023 року станом на 20 травня 2024 року складається з: 5000 грн. - заборгованість за кредитом; 36225,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 04.05.2023 року по 01.10.2023 року (включно). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В той же час, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє станом на день розгляду справи. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, суд приходить до переконання, що нараховані відсотки за період з 04 травня 2023 року по 01 жовтня 2023 року (включно), підлягають списанню. Проте, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази отримання відповідачем кредиту в розмірі 5000 грн., такий підлягає стягнення на користь позивача в повному розмірі. Щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 9 000 грн., та судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджується: договором про надання правової допомоги від 02.06.2022 року, актом приймання-передачі наданих послуг, платіжним дорученням про оплату правової допомоги. В той же час, як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг, адвокат просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн., що складається з написання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику в розмірі 1 000 грн., та підготовки позовної заяви в розмірі 8 000 грн. Вказані витрати на професійну правничу допомогу, на переконання суду, є надмірними, не узгоджуються зі складністю цивільної справи, оскільки така є малозначною, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а відтак, стягнення витрат в розмірі 9 000 грн., не підлягає до задоволення. Посилання адвоката в позовній заяві на те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, не приймається судом до уваги оскільки, процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial