Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач\~ звернулася до суду з позовом до\~відповідача, в якому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З дитинства спільний син [PERSON] цікавився фото та відео зйомкою у зв`язку з чим для продовження та розвитку здібностей та отримання професії з цього напрямку вступив до коледжу Київського міжнародного Унвіверситету в м. Києві. Навчання в даному коледжі здійснюється виключно на платній основі. На навчання сина в коледжі Київського міжнародного Університету позивачкою було укладено договір про навчання № 125/22 від 05.09.2022 року, а також договір про надання платних освітніх послуг від 05.09.2022 року. Загальна сума витрат на навчання склала 26550 грн. 00 коп. Позивач несе додаткові витрати на утримання дитини, які на її думку повинен нести і відповідач. Враховуючи, що відповідач добровільно компенсувати понесені додаткові витрати в розмірі 13275 грн. 00 коп. не бажає, що змушує позивачку звернутися з даним позовом до суду. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повтроно не з`явився та втретє звернувся до суду із клопотанням про перенесення розгляду справи. Суд вважає, що неявка відповідача, незважаючи на його заяву про відкладення розгляду справи та причини неявки в судове засідання, не є перешкодою для розгляду справи. Також відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити в задоволенні позову посилаючи на те, що надані позивачем докази не завірені належним чином. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно з договором про навчання № 125/22 від 05.09.2022 року між відокремленим структурним підрозділом Приватного закладу вищої освіти «Київським міжнародним Університетом» -«Фаховий коледж Київського міжнародного університету» з однієї сторони та [PERSON] було укладено договір про навчання за спеціальністю 021 Аудіовізуальне мистецтво та виробництво. Згідно з договором про надання платних освітніх послуг від 05.09.2022 року вбачається, що вартість освітніх послуг за освітньою програмою за один навчальний рік становить 29500 грн. 00 коп. Термін навчання 3 роки 10 місяців. Згідно з довідкою № 479/23 від 29.05.2023 року виданою Київським міжнародним Університетом [PERSON] дійсно є студентом I курсу, навчання здійснюється на контрактній основі, стипендія не нараховується. Термін навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року. Між сторонами виникли відносини, які регулюються\~СК України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України \~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2\~ст. 185 СК України). Отже, виходячи з аналізу\~ст. 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Згідно частин 1,2\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (ст. 77 ЦПК), допустимими (ст. 78 ЦПК), достовірними (ст.. 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (ст. 80 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Стосовно заперечень відповідача про те, що надані позивачем докази не завірені належним чином і тому суд не може вважати їх належними, суд зазначає, що позивач звернулась до суду шляхом подачі позовної заяви та додатків до неї в електронній формі відповідно до вимог ЦПК України і даний позов був прийнятий судом. Під час розгляду справи в судовому засіданні позивачем було надано оригінали даних доказів, які були досліджені судом, а тому заперечення відповідача задоволенню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved