Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

11.07.2024р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона є племінницею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позов мотивує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Спадкування здійснюється за законом. Вона є племінницею померлої та у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона є найбільш близьким родичем. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не надано документів, які б підтверджували родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємцем. Через відсутність документів, які підтверджують родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємцем, а також оригіналів правоустановчих документів на спадкове майно, вона не може оформити своє право на спадщину. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 15.07.2024р. у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.08.2024р. підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Ярошенко О.О. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити повністю. Представник відповідача Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в судове засідання не прибув за невідомими суду причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність представника відповідача на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно з\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265цього Кодексу.\~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.\~Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків,\~встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно з ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з ч.3 ст.1266 ЦК України (спадкування за правом представлення) племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно з ч.1,3,5\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Суд встановив, що [INFO] в м.Запоріжжі померла [PERSON] , яка народилася [INFO] в с.Трудолюбівка Вільнянського району Запорізької області (арк.15). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 17.02.1997р. Хортицькою районною адміністрацією (арк.19-21). [PERSON] , який народився [INFO] в с.Торгаївка Н.Сірогозського району Запорізької області, помер [INFO] в м.Запоріжжі (арк.17). Після його смерті спадкова справа не заводилась (арк.18). [PERSON] на момент смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована та мешкала разом з ним у квартирі [ADDRESS] , у зв`язку з чим вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. 18.06.2021р. приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №28/2021р., в Спадковому реєстрі №67849277 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (арк.58-83). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Кардаш Я.О №172/02-31 від 12.06.2024р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки нотаріусу не надано документів на підтвердження факту родинних відносин із спадкодавцем (арк.83). В межах цієї цивільної справи позивачка [PERSON] просить встановити факт її родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме те, що вони є племінницею та тіткою, а також визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , оскільки в нотаріальному порядку вона не може оформити своє право на спадщину. Так,\~судом встановлено,\~що позивачка\~ [PERSON] \~народилася \~ [INFO] \~в м.Запоріжжі\~та її\~батьками в\~свідоцтві про\~народження записані:\~батько [PERSON] ,\~мати [PERSON] (арк.25). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00038122820 від 13.01.2024р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 22.04.1956, дошлюбне прізвище дружини - [PERSON] (арк.26). Згідно актового\~запису про\~народження №140\~від 04.05.1932\~ [PERSON] народилася\~ [INFO] \~в с.Чернега\~Надригайлівського району\~Сумської області,\~її батьками\~записані:\~батько [PERSON] ,\~мати [PERSON] (арк.77 звор.). Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] (арк.27). Згідно з свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим (повторно) 20.05.1998р. Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського райвиконкому м.Запоріжжя, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 30.12.1965р., актовий запис №336 (арк.28). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с.Трудолюбівка, Вільнянського району Запорізької області, її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (арк.29). Згідно з інформацією Державного архіву Запорізької області №06-07/П-1231 від 20.10.2022р. в книгах запису актів цивільного стану відділу ЗАЦС при Трудолюбівській сільраді Синельльниківського (з 1935р. Червоноармійського) району Дніпропетровської (з 1939р. Запорізької) області за 1934-1936рр. актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] відсутній (арк.30). Згідно з інформацією Державного архіву Сумської області №Л-5 від 15.10.2022р. у неповністю збережених книгах реєстрації актів громадського про шлюб по с.Чернеча Слобода Буринського району Сумської області за 1934-1937рр. відомостей про шлюб [PERSON] та [PERSON] немає (арк.31). Згідно з договорами-замовленнями [PERSON] оплатила ритуальні послуги з організації та поховання [PERSON] та [PERSON] (арк.37-38). Згідно з квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» від 28.04.2021р. та 31.05.2021р. [PERSON] здійснювала оплату за ТБ та/або Інтернет за адресою: [ADDRESS] (арк.32). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою позивачки. [PERSON] була рідною сестрою її бабусі (матері її матері). Однак у бабусі та її сестри були різні дівочі прізвища через різні прізвища їх матері [PERSON] (її прабабусі) [PERSON] та [PERSON] . Однак документів, які б підтверджували зміну прізвища її прабабусі з [PERSON] на [PERSON] не збереглися і її мати [PERSON] не може оформити спадщину після смерті [PERSON] . Вона з дитинства спілкувалась з [PERSON] як бабусею, їздила до них на дачу, вони разом святкували дні народження, весілля. [PERSON] жила з чоловіком [PERSON] , власних дітей у них не було. Коли вони захворіли, її мати взяла на себе догляд за ними, потім організовувала поховання. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки і також племінницею [PERSON] , до шлюбу [PERSON] , [PERSON] , яка була сестрою їх з позивачкою матері [PERSON] , до шлюбу [PERSON] , [PERSON] . Однак в свідоцтвах про народження їх матері та тітки прізвище їх матері [PERSON] було записано по різному: у [PERSON] [PERSON] , у [PERSON] [PERSON] . Виявити документи, які б підтверджували зміну прізвища бабусі з [PERSON] на [PERSON] , виявити не вдалось. Спадщину після смерті тітки [PERSON] приймає її сестра [PERSON] , яка останнім часом перед смертю як тітки, так і її чоловіка здійснювала догляд за ними, допомагала по господарству, купувала ліки та їжу. Тітка з чоловіком жили в квартирі по [ADDRESS] , своїх дітей у них не було. Вони усе життя тісно спілкувались з їх родиною, відзначали родинні та інші свята, часто зустрічались, гостювали один у одного, влітку їздили на дачу до [PERSON] , разом відпочивали на морі. Вони були дружньою родиною. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з\~ч.1-3\~ст.89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що суд вправі встановити юридичний факт, якщо від нього залежить виникнення,\~ зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством\~ не\~ передбачено\~ іншого\~ порядку\~ його встановлення, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити загублений або знищений документ, який посвідчує цей факт. Цивільним кодексом України встановлено п`ять черг спадкоємців за законом, що охоплюють родичів спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно (ст.1261-1265 ЦК України). Тобто право на спадкування за законом залежить від факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] , 1940р.н., яка померла [INFO] , і нотаріусом була заведена спадкова справа, інші спадкоємці за законом із заявами про прийняття спадщин не звертались. Однак нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт їх родинних відносин. Зокрема, згідно з свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб матір`ю позивачки [PERSON] є [PERSON] . Згідно з свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] їх матір`ю записана [PERSON] , тільки у [PERSON] з прізвищем [PERSON] , у [PERSON] з прізвищем [PERSON] , тобто [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами по матері. В той же час, документів, які б підтверджували зміну прізвища [PERSON] з [PERSON] на [PERSON] , на цей час немає, відновити їх неможливо, жодної інформації про шлюб [PERSON] з [PERSON] (записаний батьком [PERSON] ) і відповідно зміну її прізвища на [PERSON] в державних архівах немає. Вказані обставини перешкоджають позивачці в реалізації права на спадщину після смерті тітки [PERSON] . Усунути ці перешкоди в позасудовому порядку можливості немає, тому звернення позивачки до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем є законним та ефективним способом захисту оспорюваних та невизнаних прав. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлою [PERSON] , а саме те, що вони є рідними племінницею та тіткою. Цей факт підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених судом доказів свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] , в якому її матір`ю зазначена [PERSON] , свідоцтвом про шлюб позивачки, згідно з яким вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , свідоцтвом про шлюб батьків позивачки, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , в якому її матір`ю зазначена [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , в якому її матір`ю зазначена [PERSON] , свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким остання змінила прізвище на [PERSON] , договорами на поховання [PERSON] та [PERSON] , замовником за якими є позивачка [PERSON] , квитанціями на оплату позивачкою за інтернет послуги за місцем знаходження спадкової квартири, фотознімками з родинних свят, а також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Вказані докази суд вважає належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту родинних відносин між позивачкою [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] . Обставин, які б ставили під сумнів достовірність вказаних доказів, судом не встановлено. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з того, що в силу положень ст.392\~ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності. За змістом п.4.16 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених\~пунктом 3\~глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, в т.ч. з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна за спадкодавцем, що має бути підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В цій справі судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] складається з квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , та її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 17.02.1997р. Хортицькою районною адміністрацією. Після смерті [PERSON] право на спадщину у вигляді частки цієї квартири набула [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент смерті чоловіка [PERSON] 12.03.2021 проживала з ним разом. В той же час вона не встигла оформити своє право на спадщину, оскільки померла [INFO] . Право власності [PERSON] та [PERSON] на вказану квартиру на підставі зазначеного Свідоцтва було зареєстровано Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 18.03.1997, що відповідало діючому на той час законодавству. Відповідні докази містяться в матеріалах спадкової справи. Відсутність відомостей про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є перешкодою для оформлення спадщини, оскільки державна реєстрація в зазначеному реєстрі здійснюється з 01.01.2013р. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в установлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] . У видачі їй свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем. В той же час, у позивачки як спадкоємця відсутній і оригінал правоустановчого документа на спадкову квартиру, подання якого нотаріусу є обов`язковим для отримання свідоцтва про право на спадщину, тому вона в будь-якому випадку не може в позасудовому нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. Однак, відсутність правовстановлюючого документа про право власності на нерухоме майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, виходячи з вимог діючого законодавства, завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, законності, пропорційності, справедливості та розумності, суд вважає необхідним захистити порушене право позивачки шляхом визнання за нею права власності на квартиру, яка залишилась після смерті тітки [PERSON] . Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved