Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

26 липня 2024 року, [PERSON] , звернувся до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Сновське» Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на його користь заборгованості по заробітній платі в сумі 68883,28 грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 50444,16 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він в період з 12 грудня 2011 року по 30 вересня 2022 року знаходився у трудових відносинах з КП «Сновське» Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Згідно наказу №18 від 30 вересня 2022 року позивачка була звільнена разом з іншими працівниками у зв`язку з ліквідацією підприємства. За період з 01 лютого 2022 року по 30 вересня 2022 року [PERSON] була нарахована заробітна плата у розмірі 68883,28 грн, яка до сьогоднішнього дня йому так і не виплачена. У зв`язку з тим, що при звільненні, у строки встановлені ст.116 КЗпП України, не був проведений розрахунок по заробітній платі, відповідач має виплатити йому середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 50444,16 грн. Ухвалою суду від 30 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвала про відкриття провадження отримана сторонами по справі. (а.с.16, 21) У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, в зв`язку з чим, згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у період з 12 грудня 2011 року по 30 вересня 2022 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Сновське» Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та працював на посаді електромонтера по ремонту електроустаткування, про що свідчить запис у трудової книжки позивача серії « [NUMBER] . (а.с.4-6) 30.09.2022 позивача звільнено з посади електрика на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України) у зв`язку з ліквідацією підприємства, що підтверджується КП «Сновське» Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №18 від 30.09.2022 «Про звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією підприємства» (а.с.23-24). При звільненні відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, у зв`язку з чим заборгованість із нарахованої, але невиплаченої заробітної плати станом на 30.09.2022 року, на день звільнення позивача, становить 68883,28 грн., про що свідчить довідка про доходи №б/н від 17.07.2024, видана головою ліквідаційної комісії КП «Сновське» Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.7). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із частиною першою статті 47 КЗпП України Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Частиною першою статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Оскільки між сторонами по справі був відсутній спір про розмір необхідної для виплати суми заробітної плати, то сторона відповідача зобов`язана була виплатити позивачу у день звільнення, тобто 30.09.2022 року, всі суми, що належали йому від підприємства. Отже, Комунальним підприємством «Сновське» Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області порушено трудове право позивача на своєчасне отримання заробітної плати та отримання повного розрахунку при звільненні. Стороною відповідача не надано суду доказів, які б підтверджували виплату заборгованості по заробітній платі [PERSON] , та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем станом на дату звернення з позовом до суду. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в сумі 68883,28 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з наступного. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як встановлено судом, відповідачем порушені строки виплати заробітної плати позивачеві, повний розрахунок не проведений і на час розгляду справи, вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності коштів на розрахунковому рахунку, отже з відповідача на користь позивача відповідно до статті 117 КЗпП України слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, але не більш як за шість місяців. Середній заробіток працівника визначається згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі за текстом Порядок). За змістом пункту 2 Порядку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку). Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. Згідно довідки про середню заробітну плату №3 від 02.10.2024, виданої головою ліквідаційної комісії КП «Сновське» Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, заробітна плата [PERSON] за серпень-вересень 2022 становила загалом 17956,78 грн., а його середньоденна заробітна плата складає 408,11 грн. Разом з тим, [PERSON] , у позовній заяві здійснено розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2022 (наступний день після звільнення позивача) до 31.03.2023 (не більше як за шесть місяців), з розміру середньоденної заробітної плати 391,04 грн. Відтак розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 129 робочих днів, без вирахування податків та обов`язкових платежів склав 50444,16 грн (391,04 грн х 129 дн). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Із огляду на вище викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненніу межах заявлених [PERSON] позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі в дохід держави. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved