Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що [INFO] [PERSON] з [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) серія [NUMBER] від 10.09.2021 року. Від цього шлюбу в них народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.03.2022р. [PERSON] є непрацюючою особою, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, та отримує лише соціальні виплати на дитину, які передбачені чинним законодавством України, що є недостатньо для забезпечення її особистих потреб на придбання продуктів харчування, засобів гігієни, одягу, взуття та інших базових соціальних потреб. Факт її матеріального становища підтверджується роздруківкою відомостей з Державного реєстру фізичний осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 1 квартал 2024 року, факт здійснення витрат на придбання продуктів першої необхідності є завідомо очевидним, тому вважає що не підлягає доказуванню. Угоди про добровільну сплату аліментів на її утримання між нею з відповідачем не досягнуто. Відповідно до інформації про зареєстрованих у житловому приміщення/ будинку осіб № 01-12-05.1-11/6219 від 20.06.2024 позивачка разом із своєю донькою [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Звертає увагу, що відповідач працездатний, інвалідності не має, перебуває на службі в Збройних Силах України, отримує зарплатню і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дружини. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач надала заяву в якій прохала розглядати справу у її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача, позов визнають, не заперечують проти задоволення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 вересня 2021 року [PERSON] з [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) серія [NUMBER] від 10.09.2021 року. Від цього шлюбу в них народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.03.2022р. [PERSON] є непрацюючою особою, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, та отримує лише соціальні виплати на дитину, які передбачені чинним законодавством України, що є недостатньо для забезпечення її особистих потреб на придбання продуктів харчування, засобів гігієни, одягу, взуття та інших базових соціальних потреб. Факт її матеріального становища підтверджується роздруківкою відомостей з Державного реєстру фізичний осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 1 квартал 2024 року, факт здійснення витрат на придбання продуктів першої необхідності є завідомо очевидним, тому вважає що не підлягає доказуванню. Угоди про добровільну сплату аліментів на її утримання між нею з відповідачем не досягнуто. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 84 СК України). Приписами ч. 6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Ст. 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. В першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. \~\~Позивачка тимчасово не працює, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини. Відповідач працездатний, інвалідності не має, перебуває на службі в Збройних Силах України, отримує зарплатню і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дружини. Відповідно до положень ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивачки, на утриманні та вихованні якої знаходиться малолітня дитина, яка не досягла трьохрічного віку, яка потребує постійного материнського догляду, можливостей відповідача, який добровільно допомогу не надає, суд вважає за необхідне стягнути аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах стягнення суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 75, 79, 80, 84,85, 122 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved