Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 20 вересня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 172. За час спільного проживання належної сім`ї в них не склалося. Дітей немає. Подружнім життям не живуть, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, на примирення не згідний. У разі визнання відповідачкою позову, просить повернути йому 50 % сплаченого судового збору. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 вересня 1997 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 172. Сторони подружнім життям не живуть, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1211,20 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АБ «Укргазбанк» № 70745710 від 19 вересня 2024 року, що становить 605,60 гривень.

Outcome: approved