Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» неправомірно стягнені кошти за виконавчим написом нотаріуса №11744 від 11.03.2021, який був визнаний таким, що не підлягає виконанню, в розмірі 12 549 грн 14 коп. Позов обґрунтовано тим, що позивач зверталася до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса № 11744 від 11.03.2021 про стягнення з неї на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" 13644,00 грн, таким, що не підлягає виконанню. 17.01.2024 позовні вимоги були судом задоволені справа № 274/8430/23. За період з 31.03.2021 по 28.05.2024 з позивачки було стягнуто: борг на користь стягувача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на суму 10772,01 грн; повернення авансового внеску на користь стягувача 300,00 грн.; основна винагорода приватного виконавця в сумі 1077,13 грн; витрати виконавчого провадження в сумі 400,00 грн. Таким чином усього з позивачки було стягнуто 12 549 грн 14 коп. Отже, відповідач безпідставно набув майно, яке підлягає поверненню позивачу. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.08.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 24.11.2010 між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № 003- 05107-241110. 07.05.2020 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 2240/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за кредитним договором № 003-05107-241110 від 24.11.2010. 11.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11744, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 13644 грн. Із відповіді приватного виконавця - ТОВ «ФК «ЄАПБ» в ході примусового виконання ВП 65002859 в рахунок погашення боргу по ВН 11744 було отримано суму в розмірі 10772,01 грн., а не 12549,14 грн як зазначено у позовній заяві. При цьому, погашаючи заборгованість, позивач по справі не оскаржував жодних дій виконавця, оскільки якщо б вважав дані дії не законними, тоді б звернувся до суду чи виконавця про зупинення виконавчого провадження, оскарження дій виконавця; в тому числі і оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження. Оскільки, не оскаржуючи дії виконавця та не зупиняючи примусове виконання виконавчого провадження 65002859, позивач свідомо вибрав такий спосіб захисту та погашення наявної кредитної заборгованості в межах виконавчого провадження. У позивача наявна заборгованість по кредитному договору, яка станом на день подання відзиву так і залишається не погашеною. Також відповідач зазначає, що проти стягнення витрат на правничу допомогу заперечує та вважає, що при поданні позову позивачем порушено ст. 175 ЦПК України. 20.08.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить не брати до уваги доводи відповідача та стягнути з відповідача неправомірно стягненні кошти в сумі 12549,14 грн. 04.09.2024 представник позивача подав до суду клопотання про стягнення витрат за надання правничої допомоги у сумі 7000,00 грн. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 1212 ЦК України (глава 83 ЦК України), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Норми глави безпосередньо пов`язані з відновленням майнового стану, оскільки, зобов`язання з безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону тощо. Зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності, зокрема такої умови:обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17. У ч. 1 ст. 614 ЦК України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.01.2024 у цивільній справі № 274/8430/23 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк А.М. про\~визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11744, виданий 11.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з позивача на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" 13644,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1073,60 грн. Відповідно до\~довідки від\~30.05.2024\~за №\~65002859,\~виданої приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Житомирської\~області Клименюком\~А.М.,\~в межах\~виконавчого провадження\~№ 65002859,\~щодо примусового\~виконання виконавчого\~напису №11744,\~виданого 11.03.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Є.М.,\~про стягнення\~з позивача\~на користь\~ТОВ "ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів"\~13644,00\~грн.\~за період\~з 31.03.2021\~по 28.05.2024\~з боржника\~ [PERSON] стягнуто:\~-\~борг на\~користь стягувача\~ТОВ "ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів"\~в сумі 10772,01\~грн; - повернення авансового внеску на користь стягувача ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" в сумі 300,00 грн; - основну винагороду приватного виконавця в сумі 1077,13 грн; - витрати виконавчого провадження в сумі 400,00 грн. Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Нормами ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Суду не надано підтверджень, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем оскаржувались та були визнані незаконними. Вирішуючи спір, суд враховує, що при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець не мав передумов для звільнення від сплати витрат виконавчого провадження. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 1777,13 грн (повернення авансового внеску, витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця), є безпідставними та не підлягають задоволенню. Висновки суду\~узгоджуються з\~висновками викладеними\~в постанові\~Верховного Суду\~від 08.09.2021\~в справі\~№ 206/2212/18. Отже, позовні вимоги про повернення безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими, проте, підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 10772,01 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1039,68 грн. Згідно положень ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подала до суду: договір про надання правничої допомоги від 20.05.2024, укладений між позивачем та адвокатом Паламарчуком С.В.; акт виконаних робіт від 03.09.2024 відповідно до договору про надання правничої допомоги від 20.05.2024 на загальну суму 7000,00 грн та квитанції до прибуткового ордеру № 145 від 20.05.2024, № 147 від 03.06.2024, № 150 від 24.06.2024, № 163 від 16.08.2024 на загальну суму 7000,00 грн. Розподіляючи понесені витрати на професійну правничу допомогу суд враховує, що позовні вимоги задоволені частково, відповідач заперечує з приводу стягнення витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, малозначність справи, а також характер виконаної адвокатом роботи (адвокатом було складено позовну заяву, що, враховуючи типовість справи, не потребувало значної кількості часу, адвокат не приймав участі у судових засіданнях, відповідь на відзив обсягом 1,5 сторінки), зважаючи на розмір грошових коштів, які позивач просить стягнути з відповідача, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, а тому приходить до висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат,лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).

Outcome: partial