Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Комсомольським міським судом Полтавської області 24 липня 2024 року ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Горностаєвої Г.В. про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій остання просить стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» витрати на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надіслала заяву, в якій просила про розгляд справи проводити без її участі та участі позивача. Представник відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи положення статті 270 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення у справі без участі сторін. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що "при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. […] ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи". Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування цих витрат. Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем надано до суду додаткову угоду №1 від 14.03.2024, що є невід`ємною частиною договору № 1204373 від 14.03.2024, Акт №1 приймання передавання виконаних робіт та розрахунок №1 гонорару щодо надання правової допомоги, квитанцію № 14/03/2024 від 14.03.2024. Згідно розрахунку\~№1\~гонорару за\~надання правової\~допомоги на\~підставі договору №1204373 від 14.03.2024, укладеного між [PERSON] та адвокатом Бойченко Г.В. (нині [PERSON] ), яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1220, виданого 08.06.2012, надавалися послуги на загальну суму 3 000 гривень. Що також підтверджується квитанцією № 14/03/2024 від 14.03.2024. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Від представника відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Судом встановлено,\~що професійна правнича\~допомога полягала\~в послугах, визначених у семи пунктах акта №1 та розрахунку №1 до договору, де зазначено перелік виконаних послуг та обрахунок витрат часу на надання правової допомоги адвоката Горностаєвої Г.В., що є співмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що повністю підтверджено документально та становить 3\~000,00 грн, тому суд вважає, що вимоги представника позивача. підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд застосовує вимоги п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються на відповідача.

Outcome: approved