Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

ПрАТ "Страхова група "ТАС" звернулось до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу з відповідача [PERSON] , мотивуючи позов тим, що 12.10.2021 року о 08:14 годині в м. Снігурівка по вулиці Центральній, 44, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Iveco, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Dacia Logan, д.н. [NUMBER] , вналсдок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29.11.2021 року винним було визнано [PERSON] . Враховуючи наявність Полісу, власник пошкодженого Dacia Logan, д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Позивачем сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 12974,95 грн. Оскільки відповідач на момент ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у позивача виникло право регресної вимоги. З огляду на зазначене просить стягнути з відповідача на свою користь 12974,95 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та 2684,00 витрат судового збору. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Судова влада, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 29 листопада 2021 року близько 08:14 годині в м. Снігурівка по вул. Центральній, 44, [PERSON] керував транспортним засобом марки Iveco Turbo Daili, д.н. [NUMBER] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, [PERSON] , того ж дня, в той же час в м. Снігурівка по вул. Центральній, 44, керуючи вказаним автомобілем та рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки Dacia Logan MCV, д.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29.11.2021 року у справі №485/1374/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 10.12.2021 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння є встановленою та не підлягає доведенню. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Iveco Turbo Daili, д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ647352. 20.10.2021 року [PERSON] власник пошкодженого транспортного засобу Dacia Logan MCV, д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про настання ДТП та 27.10.2021 року з заявою про страхове відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Dacia Logan MCV, д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість), та ремонтну калькуляцію № 29718_60 від 23.10.2021 року, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого ТЗ визначено в розмірі 12974,95 грн. Внаслідок цього, на підставі заяви власника пошкодженого ТЗ про страхове відшкодування та зібраних документів складено Страховий акт №30321/60/921 від 28.10.2021 року на суму 12974,95 грн., та яку виплаченого в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією № 224038 від 02.11.2021 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортнимзасобом, механізмом, іншим об`єктом,використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За правилами ст.ст.1191, 1194 ЦКУкраїни, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньотранспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотикичи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)». Оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2684 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Outcome: approved