Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

13.06.2024 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 19.06.2024, мотивуючи тим, що з 19 лютого 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від спільного проживання вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2016 шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не спілкується із сином, не підтримує із ним жодного зв`язку, не приймає участі в його вихованні, навчанні, лікуванні, оздоровленні та не надає жодної матеріальної допомоги. Вона та її близькі намагалися зв`язатися із відповідачем, говорили йому про те, що його сину не вистачає його уваги, турботи, батьківських любові та коштів на утримання. Однак, відповідач просто ігнорував такі прохання, а згодом взагалі змінив номер телефону та викреслив зі свого життя дитину. 26.02.2021 Ірпінським міськрайонним судом Київської області було винесено Судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на її користь аліменти на сина у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2021 і до повноліття дитини. 27.05.2024 державним виконавцем відкрито відкрите виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового стягнення з відповідача аліментів на сина, однак відповідач жодного разу кошти не сплатив. Тому, просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі. 21.06.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.07.2024 - 10:30. 17.07.2024 судом постановлено ухвалу, якою забезпечено участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасника справи: представника позивача, адвоката Городок Яну Володимирівну ( [INFO] ). 22.07.2024 судом постановлено ухвалу, про витребування з Державної прикордонної служби України інформації щодо перетину державного кордону України (виїзд/в`їзд, місце перетину, дата та час перетину) громадянином України [PERSON] (дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) за період останніх 5 років по теперішній час. 22.07.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви у підготовчому засіданні на 08.08.2024 - 15:00, у зв`язку з витребуванням та поданням додаткових доказів. 08.08.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 13.09.2024 -12:00. 13.09.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 01.10.2024 - 09:30, з урахуванням ч.4 ст. 223 ЦПК України, в зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання. Позивачка - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що відповідач з 2019 року не приймає жодної участі у вихованні та утриманні сина, він не цікавиться життям дитини, не сплачує аліменти, виїхав за кордон, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно сина, тому просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивачки, адвокат Городок Яна Володимирівна, у судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина у повному обсязі, з 2019 року знаходиться за кордоном та на зв`язок не виходить, матеріально утримувати дитину позивачці не допомагає, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 39000,00 грн. Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради надала висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина - [PERSON] , [INFO] . Також, зазначила, про протягом 5 днів подасть до суду докази понесених позивачкою судових витрат на правничу допомогу. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради представника до суду не направила, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника служби та подала рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 83/2 від 30.07.2024 з висновком органу опіки та піклування від 30.07.2024 щодо спору. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивачка - [PERSON] , [INFO] , та відповідач - [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2011 року та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2016 року, у справі № 357/6520/16-ц, яке набрало законної сили 07.10.2026, шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено матеріалами справи (а.с. 7,11,13,16-17). З матеріалів справи (а.с.10, 15,27-32) вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ; працює в Управлінні праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради на посаді заступника начальника управління з 01 березня 2023 року по теперішній час та її дохід за останні шість місяців 2023 року становив 221424,28 грн; за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно; станом на 18.01.2024 до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непоганої судимості не має та в розшуку не перебуває; ознак психіатричних та шизофренічних розладів не має; має на праві власності транспортний засіб марки «HYUNDAI SONATA», д.н.з. [NUMBER] . Встановлено, що відповідач - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за період з 25.07.2019 по 25.07.2024 двічі перетинав державний кордон, а саме: 21.08.2019 в`їхав до України та 01.10.2019 виїхав з України у пункті пропуску Ягодин, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.51,142). 26.02.2021 Ірпінським міськрайонним судом Київської області було винесено Судовий наказ у справі № 367/543/21, провадження № 2-н/367/114/2021 (а.с. 18), яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 27.05.2024 старшим державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипенко Тетяною Володимирівною відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо виконання Судовий наказ у справі № 367/543/21, провадження № 2-н/367/114/2021 (а.с.19) та згідно розрахунку (а.с.94) заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.07.2024 становить 39170,77 грн. З матеріалів справи (а.с. 21-26,33-42) вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ; навчається у п`ятому класі ТОВ «Ірпінський ліцей «АСТОР» з 25 вересня 2022 року, характеризується позитивно, користується авторитетом серед однокласників та учнів школи, вміє знаходити спільну мову із людьми різного віку; перебуває на «Д» обліку у КНП ІМР «Ірпінський міський центр первинної медико - санітарної допомоги» та з лікарем даної установи - [PERSON] його матір`ю - [PERSON] укладено декларацію на отримання медичних послуг; має статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів; в період з 2021 року по липень 2023 року разом із матір`ю виїздив за кордон на відпочинок. Малолітній [PERSON] , [INFO] , у судовому засіданні пояснив, що він навчається ТОВ «Ірпінський ліцей «АСТОР», проживає з мамою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батька - [PERSON] останній раз бачив у 2019 році і з того часу вони не бачилися та не спілкуються. Батько його на дні народження та свята не вітає, подарунки не присилає, участі у його житті не приймає. Він згоден на позбавлення батька батьківських прав відносно нього. Психолог [PERSON] , яка являється практикуючим психологом та працює в Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей «Злагода», у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] дав пояснення вільно, відверто та без стороннього примусу та тиску. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що вона являється матір`ю позивачки, відповідача бачила останній раз сім років тому. Відповідач участі у житі свого сина не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не спілкується із сином, не вітає його на день народження, на зв`язок не виходить. В період перебування позивачки та відповідача у шлюбі у них були добрі відносини, а коли дочка почала більше нього заробляти відповідач почав грати на гральних автоматах, не приходити додому і «підіймав руку» на позивачку. Чому відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина невідомо, адже коли дитина народилася він був дуже гарним батьком. 30.07.2024 Виконавчий комітет Ірпінської міської ради ухвалив рішення № 83/2 щодо затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, відповідно до якого, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . При вирішенні спору суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду від 26.04.2022 у справі № 520/8264/19, особа, яка свідомо змінює країну проживання, не приймає участі у вихованні дітей, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина - [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує його необхідним харчуванням, не бере участі у вихованні дитини, не займається лікуванням та оздоровленням, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. 01.10.2019 відповідач виїхав з України за кордон, змінивши своє місце проживання, останні п`ять років жодної участі у житті сина не приймає, не цікавиться його навчанням та успіхами, втратив емоційний, духовний зв`язок із сином, внаслідок тривалого нехтування батьківськими обов`язками, що підтверджується письмовими доказами, показанням свідка та поясненням малолітнього. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов з доказами у спростування доводів позивачки до суду не подав та не довів у судовому порядку виконання ним належним чином своїх батьківських обов`язків відносно дитини. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Слід зазначити, що згідно із ст. 168 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною та суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Також, згідно із ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав та в даному випадку суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка сплатила при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с.1), тому за рахунок відповідача їй компенсуються дані судові витрати.

Outcome: approved