Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

05.08.2024 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимог обґрунтовані тим, що 15 травня 2020 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №333. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 21 серпня 2020 року складено актовий запис №979. Вказує на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, з 8 квітня 2022 року позивача зі спільним сином [PERSON] та двома старшими дітьми проживає у Республіці Словаччина. Зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] добровільно не надає. Посилаючись на те, що вона несе витрати на утримання сина самостійно та має на утриманні ще дві неповнолітні дитини, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн., починаючи з 29 липня 2024 р. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 09 серпня 2024 року у даній справі було відкрите спрощене провадження та призначено справу до розгляду на 06 вересня 2024 року з викликом сторін. В судове засідання 06 вересня 2024 р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце засідання, позивачка та відповідач не з`явились. Від позивачки в прохальній частині позову зазначено прохання про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Від відповідача повернулось поштове повідомлення без вручення 07.09.2024р., де причиною повернення зазначено: «адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки учасники судового розгляду не з`явились, суд констатував необхідність відкладення справи для повторного повідомлення учасників справи на 03.10.2024 р. В судове засідання 03 жовтня 2024 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце засідання, позивачка та відповідач повторно не з`явились. Від позивачки в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі. Від відповідача повернулось поштове повідомлення без вручення 17.09.2024р, де причиною повернення зазначено: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач у судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю ухвалення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, у зв`язку з таким. Судом встановлено, що 15 травня 2020 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №333. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 21 серпня 2020 року складено актовий запис №979. Матеріали справи містять докази про проживання [PERSON] з сином [PERSON] в Словаччині. Як зазначила позивачка в поданому нею позові, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як свідчить позивач, не досягли. Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі в розмірі 4 000, 00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Частиною другою ст. 51 Конституції України, та ст. 180 Сімейного Кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру стягнення аліментів суд виходив з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, також слід враховувати рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 4000, 00 грн., щомісячно. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved