Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

22.02.2024 р. адвокат Усатенко Д.А., який представляє інтереси позивача, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить скасувати (зняти) арешт з квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер 11198616, зареєстрований 23.05.2011 року реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження - постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Левченко С.В. [NUMBER]/16 від 20.05.2011 р. В обґрунтування позову вказує на отримання позивачем від приватного нотаріуса КМНО Ткаченка В.В. постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] у зв`язку із накладенням на вказану квартиру арешту. Зазначає, що такий арешт накладено державним виконавцем незаконно, так як станом на 20.05.2011 р. особа [PERSON] не був власником вищевказаної квартири. У позасудовому порядку позивач звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві із клопотанням про скасування арешту, однак йому було відмовлено, оскільки матеріали виконавчого провадження [NUMBER] не збереглися. Таким чином, наявність арешту на спадкове майно порушує право позивача як спадкоємця на оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, правом подачі відзиву не скористався. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Караваєвою Л.А., 12.09.2008 р. [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] (1/3 частини - [PERSON] , 2/3 частини - [PERSON] ) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 06.03.2023 р. Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (актовий запис №4600). 14.04.2024 р. між [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями укладено нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченком В.В. в реєстрі за №70. За яким 1/3 частка квартири [ADDRESS] переходить спадкоємцю [PERSON] 14.02.2024 р. постановою приватного нотаріуса Ткаченка В.В. про відмову у вчинені нотаріальної дії відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України після померлої [INFO] , [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , у зв`язку з накладенням арешту на вказане спадкове майно. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS] 23.05.2011 р. за №11198616 зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, на підставі постанови [NUMBER]/16 від 20.05.2011 р. ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва. При чому, власником квартири зазначений [PERSON] . Однак, відомості з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності - відсутні. Вищезазначене свідчить, що інформація про те, що [PERSON] є власником спадкового майна - відсутня. Із відповіді Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва ЦМУМЮ (м.Київ) вбачається, що у відділі перебувало виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду Київської області №2-2081 від 15.02.2011 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Унверсал Банк» боргу у розмірі 42079,61 грн. 20.05.2011 р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER]. 25.04.2012 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Надати більш детальну інформацію не є можливим у зв`язку із закінченням терміну зберігання документів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів N 2, 4. 7. та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав для подальшого обтяження майна позивача на даний час немає. Постановою Верховного суду від 22.12.2021 року у справі N 645/6694/15-ц надано правову позицію згідно якої наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення позивача до суду, за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується його право на отримання свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого останній позбавлений можливості реалізувати свої права як спадкоємця, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовна вимога про зняття арешту є законною та обґрунтованою. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved