Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У серпні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , у якій позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 03.11.2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, а/з №1030; змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що оскільки спільне життя у неї з відповідачем не склалося у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, можливість зберегти родину втрачено, шлюбні відносини припинено з 2019 року, спільне господарство не ведеться, подальше перебування у зареєстрованому шлюбі буде суперечити інтересам позивача. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. 29.08.2024 року після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. 29.08.2024 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/13573/24 було прийнято позовну заяву до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, відкрито провадження, призначено дату судового засідання. Відзиву від [PERSON] на позовну заяву про розірвання шлюбу до суду не надходило. Позивач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином, у заяві про розгляд справи за відсутності позивача надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, а також відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Розглянувши клопотання позивача про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення та вирішив проводити розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений\~належним чином та своєчасно, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про направлення на адресу відповідача ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду, а також судової повістки. Про причини неявки до суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань суду не надав. У зв`язку із неявкою сторін учасників справи, згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Малиновського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Фактичні обставини, встановлені судом. 03.11.2007 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, а/з № [NUMBER] , про що видане відповідне свідоцтво [NUMBER] . Від шлюбу у позивача та відповідача народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі видане свідоцтво про народження від 02.12.2015 року [NUMBER] , а/з № [NUMBER] . За доводами позовної заяви питання щодо спору про місце проживання неповнолітньої дитини або поділ майна, сторонами не ставиться. Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин матеріали справи не містять. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що у даному разі, після розірвання шлюбу позивач фактично за доводами позовної заяви просить суд залишити своє післяшлюбне прізвище " [PERSON] ". Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу потребують задоволення, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. На підставі ч.3 ст.\~105, ст. 110,\~112,\~115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved