Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

18.07.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 листопада 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського району Одеської області, актовий запис №117, мотивуючи тим, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери, шлюбні відносини між ними припинені з 15.05.2024 року, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Від шлюбу у них є одна дитина, син [PERSON] , [INFO] , який на даний момент є повнолітнім. Розірвати шлюб з відповідачем в порядку ст. 106 СК України вона не може, оскільки вони з ним не спілкуються, тому позивач звертається до суду з позовною заявою. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді від 23.07.2024 року, після встановлення фактичного місця реєстрації відповідача на території Болградського району, було відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання надала власноруч написану заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, на розірванні шлюбу наполягала, строк для примирення просила не надавати (а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав 26.09.2024 року через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.25). Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1996 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського району Одеської області, актовий запис №117, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 16 листопада 1996 року (а.с.7). Судом встановлено, що сторони в травні 2024 року припинили спільне проживання, сумісного господарства не ведуть, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим. Від шлюбу сторони мають одного, вже повнолітнього, сина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, що свідчить про обоюдне бажання подружжя розірвати шлюб. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved