Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Уберезні 2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 13.12.2019 року був укладений кредитний договір № 2001486674201 на підставі якого видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 20\~000 грн., який в подальшому було збільшено до 52 117 грн. Відповідачкою зобов`язання за договором не були виконані належним чином у зв`язку з чим, утворилася заборгованість 100\~670,35 грн. : 52 116, 85 грн. заборгованість за кредитом; 48\~553,50 грн. - заборгованість по процентам; 0, 00 грн. заборгованість за комісією. В добровільному порядку заборгованість за кредитним договором відповідачкою не погашена. Ухвалою суду від 09.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представником відповідача адвокатом Суботіною Н.М. надано відзив на позов, де зазначила що позов не визнає. Посилалась на те, що позивачем не доведені позовні вимоги, а додані до позову докази носять суперечливий характер і не надають правової визначеності. Згідно розрахунку наданого позивачем неналежне виконання відповідачкою зобов`язань за договором виникла з грудня 2019 року і саме з цього періоду позивач почав нараховувати штрафні санкції. Весь час неналежного виконання позивач неодноразово в односторонньому порядку збільшував відповідачці кредитний ліміт. Тобто тілом кредиту/кредитним лімітом позивач в односторонньому порядку фактично визначав суму наявної у відповідача заборгованості на певний період часу, яка включала в себе і нараховані ним відповідні штрафні санкції в підвищену ставку відсотків та додатково на це підвищене тіло кредиту/кредитний ліміт ще раз нараховував заборгованість за відсотками. Крім того позивачем не надано жодних доказів того, що саме з цією публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» відповідач ознайомилась, розуміла і погоджувалась підписуючи заяву на приєднання до Договору. Роздруківка з сайту позивач не може бути належним доказом. Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою позивач дотримався вимог передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування. Представником позивача [PERSON] надана відповідь на відзив де остання зазначила, що саме відповідачка звернулася до Банку з метою отримання кредиту. У розділі Заява, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачкою і сам відповідачка у розділі «кредитна картка» зазначила «прошу банк встановити на мій поточний рахунок у гривнях, відкритий за моєю заявою кредитний ліміт у сумі 20\~000 грн. Підписавши заяву відповідачка погодилася з її умовами, жодних заперечень банку не висловлювала. Протягом дії договору відповідачка користувалася кредитними коштами неодноразово здійснювала операції покупки через POS- термінал, отримувала готівкові кошти. Щодо укладення кредитного договору банк не погоджується із доводами відповідачки викладеними у відзиві. Відповідачка поряд із заявою підписала «Паспорт споживчого кредиту. Паспорт був підписаний до моменту підписання заяви. Мета підписання Паспорту - ознайомлення з детальними умовами кредитування. В Паспорті викладено детальну інформацію про кредитодавця, суму кредиту, строк кредитування, мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, розмір реальної річної процентної ставки та інші умови. Тільки після ознайомлення з інформацією про споживчий кредит яка наведена у Паспорті відповідачка підписала Заяву. Факт отримання кредиту підтверджений належними доказами. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Представник відповідача адвокат Суботіна Н.М. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідачки, позов не визнала з підстав викладених у відзиві на позов. Статтями\~43,\~211 ЦПК України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.12.2019 між [PERSON] та АТ «ПУМБ», шляхом підписання заяви № 2001486674201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 20 000, 00 грн., встановлена стандартна процентна ставка 47,88%, реальна річна процентна ставка 47,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту 12 577,58 грн., строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін (а.с. 10). У паспорті споживчого кредиту, який містить підпис відповідачки, визначені сума кредиту, розмір відсоткової ставки, строк дії договору та порядок погашення заборгованості (а.с. 10). [PERSON] 13.12.2019 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000, 00 грн, при цьому, як слідує з довідки про збільшення кредитного ліміту, відповідачці кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: збільшено до 25 000, 00 грн.\~10.07.2020 року, збільшено до 31 000, 00 грн. \~17.11.2020 року, збільшено до 37 000, 00 грн. \~22.04.2021 року, збільшено до 43 000, 00 грн.\~19.05.2021 року, збільшено до 49 000, 00 грн.\~15.06.2021 року, збільшено до 50 000, 00 грн.\~23.07.2021 року, збільшено до 50 000, 00 грн.\~27.02.2022 року, збільшено до 52\~117, 00 грн. 15.06.2023 року. (а.с. 30). Згідно виписки по особовому рахунку відповідачка активно користувалася кредитними коштами. (а.с. 34 - 45). Відповідно до наданого АТ «ПУМБ» розрахунком заборгованості, станом на 01.02.2024 року відповідачка має заборгованість у загальному розмірі 100\~670, 35 грн. : 52\~116,\~85\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом;\~48\~553,50\~грн.\~-\~заборгованість по\~процентам;\~0,\~00\~грн.\~ заборгованість\~за комісією. (а.с. 31-33). АТ «ПУМБ» 01.02.2024 року за вихідним № КНО-44.2.2/74 направило на адресу відповідачки письмову вимогу (повідомлення) у якій зазначив, що станом на 01.02.2024 року у [PERSON] існує заборгованість перед банком у розмірі 100 670, 35 грн., а тому вимагає погасити заборгованість за кредитним договором не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання повідомлення, яке залишено відповідачкою без реагування (а.с. 27, 28). Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачкою кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до\~ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст.ст.\~610,\~611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання\~нести передбачену договором та/або законом відповідальність. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Щодо доводів представника позивача, викладених у відзиві, суд зауважує, що\~\~ [PERSON] окрім заяви № 2001486674201 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, також підписано особисто і паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено усі умови отримання кредитних коштів. Зокрема: кредитний ліміт\~20 000,00 грн., строк кредитування - 12 місяців із автоматичною пролонгацією, реальна річна процентна ставки - 47, 88%; порядок повернення кредиту: щомісячно не пізніше настання платіжної дати протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Відповідно до довідки, виданої АТ «ПУМБ», кредитний ліміт за договором № 2001486674201 було збільшено до 52 117, 00 грн. Згідно пункту 4.1.5 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір Кредитного ліміту, встановлений банком, повідомляється Клієнту шляхом надсилання йому SMS повідомлення на Номер мобільного телефону. У разі незгоди Клієнта із встановленим Банком розміром Кредитного ліміту, Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися у відділення Банку, в якому була оформлена Заява на приєднання до Договору та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду з розміром встановленого Банком Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію та скористався Кредитним лімітом після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта з умовами надання Овердрафту вважається підтвердженою. Відповідачка до позивача з незгодою щодо збільшення їй кредитного ліміту не зверталася. За приписами\~статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~ст. 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору споживчого кредиту № 2001486674201 від 13.12.2019 року. Зазначений договір недійсним не визнано. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 ЦК України\~встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до\~статті 251 ЦК України\~строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1\~ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) та 31.10.2018 (№ 202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1\~ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із виписки з особового рахунку [PERSON] слідує, що остання систематично використовувала грошові кошти з рахунку на оплату товарів та послуг та здійснювала часткове погашення кредиту. Згідно з розрахунку заборгованості, позивач не перевищував встановлені кредитним договором ставки по відсоткам за наданим кредитом. Відтак, заборгованість за кредитним договором від 13.12.2019 року № 2001486674201 становить 100\~670, 35 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 52\~116, 85 грн., заборгованості за відсотками 48\~553, 50 грн. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року у справі № 278/2177/15-ц, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Окрім того, факт отримання кредитних коштів та користування ними відповідачкою не заперечувався. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали кредитний договір. Зі свого боку позивач свої зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами, тоді як відповідачка покладені на неї зобов`язання не виконала і в установлені договором строки грошові кошти на погашення кредиту не вносила в результаті чого, станом на 01.02.2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 100\~670, 35 грн., яка не погашена до теперішнього часу, а тому відповідачка зобов`язана її погасити. Надані докази, а саме заява № 2001486674201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, які містять підписи відповідачки, розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку, суд вважає належними доказами, які обґрунтовують вимоги в межах заявлених позовних вимог, де також враховано період порушення боржником умов договору. \~ \~ \~ Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»). За даних обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором від 13.12.2019 року № 2001486674201 станом на 01.02.2024 року у загальному розмірі 100\~670, 35 грн., яка включає : заборгованість за кредитом 52\~116, 85 грн., заборгованість по відсоткам 48\~553, 50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2\~422, 40 грн.

Outcome: approved