Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

До Городнянського районного суду Чернігівської області звернувся адвокат Титаренко Владислав Володимирович, який діє на підставі ордера про надання правничої допомоги серії АІ №1666532 від 26.07.2024 в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 010/0362/82/0039159 від 19.12.2011 у сумі 40408,45 грн. Також адвокат Титаренко В. В. просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» судові витрати в розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1400,00 грн. Ухвалою судді від 07 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про проведення судового засідання за його відсутності. Згідно із ч. 3 ст.\~211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, ухвала про відкриття провадження у справі про дату, час і місце судового розгляду та судова повістка були надіслані за адресою його реєстрації відповідно до відомостей, наданих ЦНАП Городнянської міської ради (а. с. 86) вул.\~Петра Пиниці, б, 51, м. Городня, Чернігівський район, Чернігівська область, але рекомендоване повідомлення повернулося до суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив наступне. 19.12.2011 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі Банк, Кредитодавець) та [PERSON] (далі відповідач, Клієнт, Позичальник) був укладений кредитний договір № 010/0362/82/0039159 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого Кредитодавець відкриває на ім`я Позичальника картковий рахунок, зазначений в п. 1. договору (далі рахунок), випускає та надає Позичальнику та \\ або його довіреній особі платіжну карту, а також забезпечує розрахунки за операціями з картами відповідно до Правил ведення поточних карткових рахунків фізичних осіб та користування платіжними картками, які затверджуються Кредитором, тарифного платну, тарифів кредитора та вимог чинного законодавства України. Відповідно до пунктів 1.2. 1.3., 1.6. кредитного договору розмір ліміту кредитування 5870,00\~грн. Процентна ставка 36,9%. Тривалість дії ліміту кредитування 24 місяці. 27.11.2013 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі Банк, Кредитодавець) та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору № 010/0362/82/0039159 від 19.12.2011 (далі додаткова угода до кредитного договору), відповідно до якої сторонами змінено умови банківського обслуговування Клієнта та викладено договір в наступній редакції. Розділом 1 додаткової угоди до кредитного договору закріплені загальні умови договору. Розмір поточного ліміту кредиту на дату початку кредитування складає 12100,00 гривень, в подальшому встановлюється та визначається відповідно до статті 10 договору. Відповідно до статті 10 додаткової угоди до кредитного договору максимальний розмір кредиту за договором складає 200\~000 (двісті тисяч) гривень (далі максимальний ліміт). Згідно із пунктами 1.2., 1.3. додаткової угоди до кредитного договору строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту становить 48 місяців (далі строк користування кредитом), що починається з 27.11.2013 (далі дата початку кредитування) та закінчується 27.11.2017 (далі дата закінчення строку користування кредитом). Процентна ставка за користування кредитом: фіксована, річних 30% - діє з дати початку кредитування до повного погашення кредиту. П.п. 9.3. додаткової угоди до кредитного договору визначено, що без укладення додаткових угод до договору, Банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк, за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом Банк не отримав листа Клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. Строк користування може бути подовжений, в тому числі без перевипуску ПК в разі настання обставин згідно п. 3.14 або 3.15., з метою виконання обов`язку Клієнта щодо погашення Кредиту без права його отримання, про що Банк повідомляє Клієнта в порядку, аналогічному тому, що вказаний в пункті 10.3. договору. Проценти нараховуються банком щомісяця в будь-який день в періоді, що починається за 5 робочих днів до кінця місяця та закінчується в останній день місяця, але не раніше 25 числа кожного місяця. Нарахування процентів здійснюється за період з дати отримання кредиту по дату розрахунку процентних платежів включно, а в наступні періоди з дня, наступного за попередньою датою розрахунку процентних платежів по дату розрахунку процентних платежів в поточному календарному місяці включно (п.п. 11.2. додаткової угоди до кредитного договору). Позичальник зобов`язувався до 20 (двадцятого) числа включно кожного місяця, наступного за місяцем користування кредитом, сплатити Банку платіж в розмір 5 (п`ять) відсотків власної заборгованості перед Банком. При цьому вищезазначена заборгованість Клієнта перед Банком, яка складається з заборгованості за кредитом, суми нарахованих процентів за користування кредитом, неустойок, комісійних винагород за обслуговування (п.п.11.5. додаткової угоди до кредитного договору). З урахуванням наведених вище умов кредитного договору датою початку кредитування є 19.12.2011 з кінцевим терміном повного погашення кредиту (з урахуванням пролонгації договору) до 27.11.2025. Суд, дослідивши умови та зміст кредитного договору № 010/0362/82/0039159 від 19.12.2011 та додаткової угоди до нього від 27.11.2013, дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачем у цій справі та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 Цивільного кодексу України, або не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» перераховані відповідачу грошові кошти за укладеним між ними кредитним договором №\~010/0362/82/0039159 від 19.12.2011 та додаткової угоди до нього від 27.11.2013, що підтверджується копією витягу з виписки по рахунку. Отже, АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконало взяті на себе зобов`язання відповідно до умов зазначеного кредитного договору та додаткової угоди до нього шляхом надання відповідачу грошових коштів у визначеному розмірі. В силу ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, всупереч умовам кредитного договору та додаткової угоди до нього, взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, допустивши порушення їх умов, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на загальну суму 40408,45 грн, з якої: 31976,00 грн сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 7224,23 грн сума заборгованості за недозволеним овердрафтом та 1208,22 грн сума заборгованості за відсотками. Надалі, 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-57-F (а. с. 43-52), відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» (первісний кредитор) передає (відступає) новому кредиторові (ТОВ «ФК «Сіті Фінанс») за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у реєстрах боржників. Відповідно до п.\~2.4. цього договору визначено, що внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі(ах) боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожний наступний реєстр боржників доповнює, а не змінює попередній. Отже, позивач як правонаступник набув право вимоги щодо стягнення нарахованої заборгованості з відповідача. Позивачем на адресу відповідача була направлена досудова вимога № 1-102491 від 07.03.2024 з повідомленням про відступлення права вимоги від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс») та необхідністю виконати взяті на себе зобов`язання протягом 30 днів за кредитним договором №010/0362/82/0039159, а саме сплатити заборгованість у розмір 40408,40 грн. (а. с.57-59) Частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно із ст.\~1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.\~1\~статті 1078 ЦК України). Набуття права вимоги позивачем до відповідача підтверджується витягом з Реєстру боржників, що є додатком до договору відступлення права вимоги № №114/2-57-F від 20.12.2022. (а. с. 55-56) Факт прострочення сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором №\~010/0362/82/0039159 від 19.12.2011 не спростовано, доказів оплати відповідачем заборгованості суду не надані. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 527 ЦК України закріплює, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.\~79,\~80 ЦПК України). Згідно приписів ст.\~12, ч. 1,\~5-7\~ст.\~81, ч. 1 ст.\~89 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Доказів розірвання або визнання недійсним кредитного договору №\~010/0362/82/0039159\~від 19.12.2011 (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідача перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 (на підставі якого від АТ «Райффайзен Банк» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорюється жодною із сторін в ході розгляду справи. Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. У свою чергу, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру та строків оплати заборгованості суду не надано. Враховуючи, що відповідачем порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за кредитним договором №\~010/0362/82/0039159 від 19.12.2011 та додаткової угоди до нього від 27.11.2013, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 40408,45 грн, з якої: 31976,00 грн сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 7224,23 грн сума заборгованості за недозволеним овердрафтом та 1208,22 грн сума заборгованості за відсотками. З огляду на наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем. Частиною першою ст.\~133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача слід стягнути сплачений при пред`явленні до суду судовий збір у розмірі 3028,00\~грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представник позивача (адвокат) подала детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснені витрати, необхідні для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила встановлюється судом на підставі поданих стороною доказів (договорів, рахунків). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц. Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400\~грн\~00\~коп, на переконання суду, є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Оскільки вказані витрати є документально підтвердженими, були понесені фактично, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатом у наданих документах, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1400,00 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved