Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Представник заявниці адвокат Сумцов Є.С. у лютому 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаною заявою, яку мотивував тим, що його довірителька починаючи з літа 2008 року проживала однією сім`єю з [PERSON] та його рідним сином [PERSON] . У травні 2023 року [PERSON] був призваний на військову службу за контрактом та проходив службу на посаді командира 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно штурмового батальйону військової частини [NUMBER] . 19.11.2023 [PERSON] зник безвісти поблизу населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області внаслідок артилерійського обстрілу. У січні 2024 року після отримання сповіщення про зникнення безвісти [PERSON] , заявниця звернулася до командира військової частини [NUMBER] з питання отримання грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884. Представником військової частини було роз`яснено заявниці її право на отримання вказаного грошового забезпечення у разі встановлення судом факту проживання однієї сім`єю із зниклим безвісти [PERSON] та факту перебування на його утриманні. Заявниця дійсно проживала з [PERSON] як своїм пасинком та вела з ним господарство по [ADDRESS] . [PERSON] навчався у Тростянецький загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №4 та в 2017 році закінчив 11 клас. [PERSON] відвідувала батьківські збори підтримувала зв`язок з класним керівником [PERSON] , брала активну участь у громадському житті класу. Під час навчання в школі дитина була забезпечена шкільним приладдям, одягом та всім необхідним. Після закінчення школи [PERSON] навчався на денному відділенні гуманітарного факультету Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», навчання в якому закінчив у 2022 році. В період навчання [PERSON] займався підробітками, виконував переклади текстів з англійської мови та допомагав таким чином своїй родині. Після завершення навчання [PERSON] працював, продовжував займатися перекладами текстів та матеріально допомагав родині. Численні спільні фотознімки свідчать про проживання однією сім`єю заявниці, [PERSON] та його батька починаючи з дитячих років [PERSON] . У заявниці та [PERSON] склалися гарні родинні відносини як матері та сина що мали всі ознаки сім`ї, а саме: спільність проживання і побут; наявні взаємних прав та обов`язків; ведення спільного господарства; взаємна моральна та матеріальна підтримка. Більш того, доходи які отримав [PERSON] до дня його зникнення безвісти були постійним та основним джерелом засобів для існування сім`ї заявниці. [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи по причині загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності у загальному розмірі 2760 грн на місяць (станом на грудень 2023 року). Інших доходів заявниця немає. Про перебування заявниці на утриманні [PERSON] можуть так освідчити перекази грошових коштів, суми яких значно перевищували розмір отримуваної заявницею пенсії. З початком повномасштабної війни Російської Федерації проти України у 2022 році заявниця та [PERSON] були вимушені разом виїздити до міста Дніпро де були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та проживали в одній кімнаті в гуртожитку. В період проходження військової служби заявниця та [PERSON] підтримували один одного, тримали зв`язок про що свідчить листування у месенджері Telegram та Viber, а також надсилання [PERSON] голосових повідомлень. Мати [PERSON] померла [INFO] , а батько помер [INFO] . Таким чином у зниклого безвісти [PERSON] не лишилося жодного близького родича окрім заявниці. Посилаючись на вказані обставини, представник заявниці просить суд встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] , який зник безвісти 19.11.2023 року, проживали однією сім`єю як мачуха та пасинок в період з 2008 по 2023 рік. Також просить установити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , до дня його зникнення безвісти, тобто до 19.11.2023 року. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М.В. від 22.02.2024 прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання. 20.03.2024 представник Міністерства оборони України Лисенко В.Ю. подав письмові пояснення, у яких вказав, що з поданої заяви вбачається спір про право з органом, який виплачував грошове забезпечення загиблому військовослужбовцю, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду справи в порядку окремого провадження. В заяві [PERSON] вказано що остання проживала із батьком зниклого військовослужбовця, а саме [PERSON] , втім заявницею не надано жодного доказу про доходи [PERSON] . Невідомо, який дохід становив [PERSON] разом із [PERSON] . Також заявницею прикріплено скріншот фрагменту переписки з [PERSON] з якою вбачається, що останній перераховував кошти заявниці для придбання подарунків дівчині. Тому представник заінтересованої особи вважає, що посилання заявниці про систематичний перерахунок їй коштів що було основним джерелом доходу є безпідставним. Крім того, представник заінтересованої особи звернув увагу на те, що відомості про доходи заявниці за 2023 рік підтверджують, що її дохід становив вищий рівень ніж мінімальний для працездатних осіб встановлений законодавством України на 2023 рік. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надсилалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. У зв`язку з наведеним представник Міністерства оборони України просить суд відмовити у задоволенні заявлених вимог. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О від 09.04.2024 прийнято справу до свого провадження та повторно розпочато розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 13.05.2024 за клопотанням представника заявниці було витребувано письмові докази. У судовому засіданні заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали пославшись на обставини викладені в заяві та просили задовольнити. Також представниці звернув увагу на те, що кошти, які отримував [PERSON] майже в повному обсязі перераховував заявниці. Ці кошти дозволяли прожити заявниці, як особі з інвалідністю. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися. Представник Міністерства оборони України у письмових поясненнях зазначив, що просить суд розглянути справу без його участі. Представник військової частини [NUMBER] не повідомив про причину неявки та не подав письмову позицію щодо заяви. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що заявницею є [PERSON] , яка народилася [INFO] та проживає по [ADDRESS] (а.с. 5). З довідки виданої головою вуличного комітету від 30.01.2024 вбачається, що [PERSON] проживала разом та вела спільне господарство з [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2000 батьками [PERSON] , який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2008 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). З актового запису про смерть № 98 від 27.01.2024 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 121). Згідно довідки виданої Тростянецькою філією № 4 І-ІІ ступенів закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Тростянецької міської ради від 29.01.2024 № 06-ф-02/18 [PERSON] займалась вихованням [PERSON] , [INFO] , який навчався у Тростянецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4 та в 2017 році закінчив 11 клас. [PERSON] відвідувала батьківські збори, підтримувала зв`язок із класними керівниками [PERSON] , брала активну участь у громадському житті класу. Під час навчання в школі дитина була забезпечена шкільним приладдям, одягом та усім необхідним для навчання. Також факт навчання [PERSON] у Тростянецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4 підтверджується свідоцтвом про базову загальну середню освіту, атестатом про повну загальну середню освіту, табелями навчальних досягнень (а.с. 10-18). За успіхи в навчанні у школі та перемоги у змаганнях [PERSON] був нагороджений грамотами (а.с. 19-24). У період з 01.09.2017 по 21.12.2022 [PERSON] проходив навчання на денному відділенні Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» (а.с. 25-29). Із світлин доданих до позовної заяви вбачається, що з малолітнього віку [PERSON] заявниця мала з останнім теплі взаємовідносини, разом подорожували, перебували на відпочинку, святкували дні народження та весілля дочки заявниці (а.с. 30-36). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №150954 вбачається, що заявниця має третю групу інвалідності за загальним захворюванням (а.с. 37). Згідно довідки про доходи від 14.02.2024 [PERSON] перебуває на обліку в Південному об`єднаному управлінні ПФУ в Сумській області і отримує пенсію по інвалідності. Розмір пенсії у період з січня по лютий 2023 року складав 2500 грн, а з березня 2023 року по грудень 2023 року становив 2760 грн (а.с. 38). З виписки по надходженням по картці/рахунку відкритому на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та скірн-шотів переказів коштів, вбачається, що [PERSON] систематично перераховував значні суми коштів [PERSON] , зокрема: 01.01.2023 перерахував 5000 грн, 16.02.2023 перерахував 3000 грн, 25.03.2023 перерахував 2000 грн, 08.04.2023 перерахував 1500 грн, 02.06.2023 перерахував 2985 грн, 03.06.2023 перерахував 1500 грн, 23.06.2023 перерахував 2000 грн, 14.08.2024 перерахував 8000 грн, 21.08.2023 перерахував 50000 грн, 22.09.2023 перерахував 55000 грн, 30.09.2023 перерахував 10000 грн, 28.10.2023 перерахував 73000 грн, 17.11.2023 перерахував 15000 грн. Загальна сума перерахованих коштів складає 228 985 грн (а.с. 43-48). З довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи в м. Дніпро (а.с. 49-50). Згідно військового квитка серії [NUMBER] та довідки виданої командиром військової частини [NUMBER] від 09.06.2023 [PERSON] був призваний на військову службу по контракту та з 02.05.2023 проходив службу у військовій частині [NUMBER] , а з 11.07.2023 проходив службу у військовій частині [NUMBER] (а.с. 51-53). З довідки виданої військовою частиною [NUMBER] від 27.05.2023 вбачається, що 01.09.2023 [PERSON] під час виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини [NUMBER] отримав [ADDRESS] (а.с. 54). Згідно скрін-шотів менсенджеру «Телеграм» заявниця підтримувала спілкування з [PERSON] , коли останній перебував на військовій службі (а.с. 55). У зв`язку з тим, що [PERSON] не виходив на зв`язок з 18.11.2023, заявниця 03.12.2023 звернулася до командира військової частини [NUMBER] із заявою в якій просила повідомити місце перебування [PERSON] (а.с. 57). 16.01.2024 [INFO] було надіслано сповіщення сім`ї (близьких родичів) про зниклих (безвісти) в якому повідомлено про те, що [PERSON] зник безвісти 19.11.2023 поблизу н.п. Синьківка Куп`янського району Харківської області, внаслідок артилерійського обстрілу (а.с. 56). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору загальний сукупний дохід [PERSON] за період з першого по четвертий квартал 2023 року складає 6600 грн, який було отримано як благодійну допомогу (а.с. 70). Згідно повідомлення Головного управління ДПС в Сумській області від 03.06.2024 [PERSON] у період з травня по грудень 2023 року отримував дохід у виді виплат військовослужбовцям у загальному розмірі 507032 грн 73 коп. (а.с. 113-114). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила що заявниця є її подругою, вони товаришують з 1990-х років. Коли заявниця стала проживати разом із [PERSON] , у 20007 році, то вони товаришували сім`ями. В [PERSON] був син [PERSON] , якому на той час було сім років. Вона запропонувала стати хрещеною матір`ю [PERSON] та стала нею. В силу своїх можливостей вона допомагала [PERSON] , дарувала подарунки на Новий Рік та день народження. [PERSON] дуже добре відносилась до [PERSON] , навіть краще ніж до своєї рідної дочки. Саме завдяки заявниці [PERSON] закінчив інститут, яка всіма силами сприяла навчанню. Коли зробили операцію [PERSON] , то заявниця була поряд біля нього. [PERSON] називав заявницю мамою. Не в кожної матері є такі стосунки з дітьми як у заявниці з [PERSON] . Коли [PERSON] навчався, то підробляв та допомагав заявниці, а коли пішов на службу то пересилав заявниці кошти. Ще коли [PERSON] навчався, то заявниця припинила спільне проживання з [PERSON] , але [PERSON] залишився проживати із заявницею. Допитана у судовому засіданні [PERSON] пояснила що заявниця жила з [PERSON] та виховувала його сина [PERSON] . Коли вони стали жити разом, то [PERSON] був у другому класі. [PERSON] називав [PERSON] матір`ю. Не було видно що це не рідний її син. Заявниця ходила у школу, як мати [PERSON] , відвідувала батьківські збори. [PERSON] допомагав заявниці. Вони жили дружно всі разом. Коли [PERSON] навчався в університеті то підробляв та коли приїздив додому то фінансово допомагав заявниці. Також він допомагав фізично. Після університету [PERSON] пішов на війну та стало відомо що він пропав безвісти. Заявниця розшукувала [PERSON] . Перед війною [PERSON] не жив із заявницею, але [PERSON] продовжував жити із заявницею. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила що проживає поряд із заявницею, знає заявницю з того часу як остання стала проживати по [ADDRESS] . У цій квартирі заявниця проживала із чоловіком [PERSON] і сином чоловіка [PERSON] ,. Коли вони стали проживати, то на той час [PERSON] було сім років. У заявниці були гарні відносини з [PERSON] та він допомагав їй. Весь час поки [PERSON] не пішов на війну, то жив із заявницею. Останнім часом [PERSON] не проживав із заявницею, але [PERSON] залишився проживати з нею. Коли навчався [PERSON] , то допомагав заявниці. Також у заявниці була дочка, але вона вийшла заміж та виїхала. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 (далі - Порядок). Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Згідно пункту 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. За приписами частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї», зазначено, що членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт перебування фізичної особи на утриманні зниклого безвісти військовослужбовця, має значення для отримання грошового забезпечення, яке зберігається за зниклим безвісти військовослужбовцем та яке може бути виплачено члену сім`ї зниклого безвісти за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №520/6518/17. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні по справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпція щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В ході судового розгляду, враховуючи письмові докази та показання свідків, поза розумним сумнівом знайшли підтвердження обставин по те, що [PERSON] не має кровних, родинних зв`язків із [PERSON] однак останній з 2008 року проживав однією сім`єю із заявницею, яка доводилась його батьку співмешканкою. Заявниця виховувала [PERSON] як рідного сина, та останній продовжив проживати із заявницею навіть після того як його батько вже не проживав з нею. Допомога, яка надавалася [PERSON] була для заявниці основним джерелом засобів до існування, оскільки така допомога надавалася систематично та розмір допомоги значно перевищував розмір отримуваної нею пенсії по інвалідності. Таким чином [PERSON] фактично виконував обов`язок щодо утримання [PERSON] . Встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] та перебування на утриманні останнього має для заявниці юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить можливість реалізації нею права на отримання виплат відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884. Доводи представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про наявність спору та неможливість розгляду заявлених [PERSON] вимог у порядку окремого провадження суд відхиляє, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Наявність спору про право цивільне можливе лише між суб`єктами, які претендують на матеріальні блага чи певні права. Між [PERSON] та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання виплат відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884, оскільки Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Такі висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 18.01.2024 по справі № 560/17953/21. Також суд вважає необхідним зазначити, щодо аргументів представника Міністерства оборони України, що одноразове придбання заявницею подарунка для дівчини [PERSON] не спростовує установлені судом обставини про перебування заявниці на утриманні останнього та навпаки підтверджує близькість та довірливість відносин між ними, які є притаманними сімейним відносинам. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved