Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

У липні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з 17 грудня 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач вважає різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що призвело до погіршення стосунків. Позивач не бажає продовжувати спільне життя. Вказав, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги одне до одного, шлюбні відносини остаточно припинені, за таких умов подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.07.024 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву в якій просив проводити справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак надала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила здійснювати розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 17 грудня 2011 року, що був зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 1643. Подружжя мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 16 серпня 2014 року. Із пояснень позивача вбачається, що у подружжя різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні між подружжям. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112, 114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved