Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 22\~532,53 грн, три відсотки річних 3,86 грн, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.12.2023 ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» було подано до Заводського районного суду міста Миколаєва заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту теплову енергію з урахуванням інфляції та 3 % річних в розмірі 15\~622,62 грн та 268,40 грн судового збору. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва по справі №487/9652/23 від 04.01.2024 було відмовлено у видачі судового наказу. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам міста Миколаєва. В опалювальних сезонах 2021-2024 ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснювало постачання теплової енергії до будинку по [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Фактичним доказом постачання теплової енергії на об`єкт споживача є наряд підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, який видає виконавець послуг, як зазначено в рішенні виконавчого комітету ММР. З метою забезпечення теплом об`єктів житла та інших об`єктів на початку опалювального сезону після зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8Со і нижче, на виконання рішення виконавчого комітету ММР було розпочато опалювальний сезон та підписано наряди, що свідчать про підключення до системи опалення. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» приймалися всі заходи щодо пропонування споживачам теплової енергії укласти договори про надання населенню послуг з централізованого опалення. Відсутність підписаного договору не звільняє споживачів від сплати наданих послуг, оскільки відповідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні відносини виникають не тільки з письмових чи усних угод, а і здій і вчинків осіб. Згідно Свідоцтва № [NUMBER] відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . Нарахування відповідачу сум оплати за спожиту теплову енергію здійснювалось за тарифами, зазначеними у постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» надав теплову енергію за період з 01.11.2021 по 01.05.2024 на суму 22\~532,53 грн, яку відповідач не сплатила та не виконала свої зобов`язання, чим завдано товариству матеріальну шкоду. Ухвалою від 07.08.2024 було відкрито провадження по даній справи, та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача не була присутньою, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. До судового засідання відповідач не з`явилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи слідує, що 13.12.2023 ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» було подано до Заводського районного суду міста Миколаєва заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту теплову енергію з урахуванням інфляції та 3 % річних в розмірі 15\~622,62 грн та 268,40 грн судового збору. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва по справі №487/9652/23 від 04.01.2024 було відмовлено у видачі судового наказу. У відповідності до ст. 166 ЦПК України при відмові в прийняті заяви про видачу судового наказу заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва. В опалювальних сезонах 2021-2024 ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснювало постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] , що підтверджується нарядом ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» т.о. 5000/784 від 04.11.2021, нарядом ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» т.о. 5000/139 від 16.11.2022, нарядом ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» т.о. 5000/139 від 26.11.2023 на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Фактичним доказом постачання теплової енергії на об`єкт споживача є наряд на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, який видається виконавцями послуг, як зазначено в рішенні виконавчого комітету ММР. З метою забезпечення теплом об`єктів житла та інших об`єктів на початку опалювального сезону після зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8Со і нижче, на виконання рішення виконавчого комітету ММР було розпочато опалювальний сезон та підписано наряди, що свідчать про підключення до системи опалення. Відповідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуг» такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє відповідачів обов`язку сплатити фактично отримані ним послуги з централізованого опалення. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» приймалися всі заходи щодо пропонування споживачам теплової енергії укласти договори про надання населенню послуг з централізованого опалення. Відсутність підписаного договору не звільняє споживачів від сплати наданих послуг, оскільки відповідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні відносини виникають не тільки з письмових чи усних угод, а і здій і вчинків осіб. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно він зобов`язаний здійснювати витрати на управління, утримання та збереження такого майна. Згідно ст. 68 ЖК, положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно (щомісячно) вносити плату за комунальні послуги відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Нарахування відповідачам сум оплати за спожиту теплову енергію здійснювалось за тарифами, зазначеними у постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» надав теплову енергію за період з 01.11.2021 по 01.05.2024 на суму, яка з урахуванням перерахунку абонплати та часткових платежів складає 22\~532,53 грн, яку відповідач не сплатила та не виконала свої зобов`язання, чим завдано товариству матеріальну шкоду. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» боргу за спожиту теплову енергію у сумі 22\~532,53 грн, три відсотки річних - 3,86 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з п. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (268,40 грн, - сума судового збору, яка була сплачена + 2759,60 грн - сума доплати, що разом становить 3028,00 грн). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору 3028,00 грн.

Outcome: approved