Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~У березні 2024 року [PERSON] ,\~через представника\~ [PERSON] , звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~В\~обґрунтування позову зазначено, що\~[INFO] у м. Бердянськ Запорізької області померла мати Заявниці - [PERSON] , [INFO] . На час смерті померла проживала за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2022 року по справі № 331/3404/22 встановлено факт смерті померлої. 10.10.2022 року Заводський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видав Свідоцтво про смерть. Сама позивачка знаходилась в Запорізькій області у тимчасовій окупації та не могла самостійно звернутись до нотаріуса. Після звернення до третьої особи, Позивачка отримала лист про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.02.2024 року. Підставою стало пропущений строк для звернення до нотаріуса за спадщиною. Пропуск строку для звернення із заявою для прийняття спадщини став причиною того, що через військовий напад рф, померла та Позивачка знаходилась в окупованому Бердянському районі, в якому не можливо було оформити ані свідоцтва про смерть, ані звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини. Тільки у 2024 року, Позивачка змогла звернутись до приватного нотаріуса. Прохає суд, визначити [PERSON] додатковий строк у два місяці з моменту набрання рішення законної сили, для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Від відповідача відзив на позов або письмові пояснення не надходили. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити. Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, долучив до матеріалів справи заяву про розгляд справи без їх участі. Третя особа , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Обушенко Ганна Олександрівна у судове засідання не з`явилася, долучила до матеріалів справи заяву про розгляд справи без її участі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши свідків, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у м. Бердянськ Запорізької області померла мати Заявниці - [PERSON] , [INFO] . На час смерті померла проживала за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2022 року по справі № 331/3404/22 встановлено факт смерті померлої./а.с.2-12/. 10.10.2022 року Заводський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видав Свідоцтво про смерть стосовно [PERSON] , Серія [NUMBER] /а.с.16/. Після звернення до третьої особи, Позивачка отримала лист про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.02.2024 року, підставою стало пропущений строк для звернення до нотаріуса за спадщиною./а.с.19/. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже,стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до\~статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі № 522/17925/16 (провадження № 61-1122св22). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Основним актом цивільного законодавства України є\~ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до\~Конституції України\~та цього\~Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до\~ЦК України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до ЦК України(частина друга статті 4 ЦК України). Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього\~Кодексу\~або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (частина четверта\~статті 4 ЦК України). Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по горизонталі, то в\~статті 4 ЦК України\~закріплюється пріоритет норм\~ЦК України\~(як основного регулятора приватних відносин) над нормами інших законів. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи. Відповідно до\~статті 64 Конституції України, статей\~12-1\~і\~20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей\~7\~і\~34 Закону України «Про нотаріат»,Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022\~року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164\~«Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» та\~Наказом Міністерства юстиції України від 11.03.2022 року № 1118/5\~затверджено зміни до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату, який набрав чинності 19.03.2022р., також внесено зміни до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, відповідно до яких: в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини; в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу; забороняється видача свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі, заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі. Через прийняття змін та Наказу Міністерства юстиції України від 11.03.2022р., постанови КМУ від 24.06.2022р., 11.07.2022р., МЮУ надало роз`яснення, що за загальним правилом, строк прийняття спадщини становить 6 місяців із дня її відкриття, проте з урахуванням вищезгаданих змін, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Отже, строк для подачі заяви про прийняття спадщини було визначено у 10 місяців. Таким чином, попри те, що в подальшому судовими органами у відповідних судових рішеннях було наголошено на застосуванні вказаної ієрархії нормативних актів, а тому постанову КМУ № 164 в частині зупинення строку прийняття спадщини на час воєнного стану визнано такою, що не відповідає приписам ЦК, для пересічних громадян з урахуванням роз`яснень нотаріусів, які самі застосовували протягом 2022-частково 2023 року правила постанови № 164, було зрозумілим лише те, що ця постанова чинна, а тому в них є право на подання відповідної заяви після скасування воєнного стану. Суд вважає, що в даному випадку, коли нотаріуси та суди до прийняття відповідної постанови ВС від 25.01.2023р., де вперше надано оцінку постанові КМУ № 164 з точки зору її невідповідності приписам цивільного кодексу щодо строків прийняття спадщини в контексті ієрархії правових норм, застосовували і роз`яснювали громадянам приписи п. 3 вказаної постанови КМУ, не можна вміняти громадянам незнання закону як неповажну причину невиконання вимог статті 1270 ЦК України. Та, зокрема, визначальним у такому разі є й наявність воєнного стану, що є надзвичайною обставиною, коли спадкоємці та нотаріуси не могли однозначно визначитись із поведінкою щодо спадкування з огляду на закриття реєстрів та положення постанови КМУ № 164. Інакше трактуваня законодавства буде діяти на шкоду інтересам спадкоємців, коли й самі нотаріальні органи і суди не однозначно застосовували його приписи в цій частині. Враховуючи обставини справи, норми матеріального права, а також правові висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку, що доводи [PERSON] яка є спадкоємицею першої черги після смерті своєї матері [PERSON] , з приводу поважності нею строку для прийняття спадщини, а саме введення в країні воєнного стану та реального існування загрози життю позивачки пов`язаного із військовою агресією рф проти України, вимушеність виїхати з окупованої території м.Бердянська Запорізької області , відсутності в певний час доступу до нотаріальних реєстрів, неодноразова зміна законодавства стосовно прийняття спадщини в період дії воєнного стану, обмеженість можливості отримувати оперативну інформацію щодо зміни порядку вчинення нотаріальних дій та обчислення строків в умовах воєнного стану є поважними. При цьому суд зауважує, що відповідач по справі - Бердянська міська військова адміністрація Бердянського району Запорізької області, яка діє в інтересах Бердянської міської ради Запорізької області, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Таким чином, відповідач не надав заперечень проти позову в цілому або проти окремих його обставин. Дії сторони відповідача не були направленими на отримання у власність територіальної громади спадкового майна позивачки. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт, що [PERSON] виїхала з окупованої території м.Бердянська після смерті матері. На думку суду, подання\~ [PERSON] \~позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті її матері є єдиним ефективним способом захисту права позивачів на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов`язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Крім того, з огляду на однозначні положення ч. 1 ст.\~1220, ч. 3 ст.\~1223 ЦК України\~про виникнення у спадкоємця права на спадщину з моменту смерті спадкодавця, у\~ [PERSON] з урахуванням наведених нею переконливих мотивів у позові, виникло "законне сподівання" в успадкуванні прав на нерухоме майно від їх померлої матері через визначення в судовому порядку додаткового строку на прийняття спадщини. Таке "законне сподівання" входить до поняття "майно", вільне володіння яким захищається ст. 1 Першого протоколу Конвенції (про ознаки "законного сподівання" зазначено у п. 35\~рішення Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі). Таким чином, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог [PERSON] \~ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини\~після смерті матері тривалістю два місяці.

Outcome: approved