Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

[PERSON] 21.07.2023 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно майнової шкоди у розмірі 32 916 грн та моральної шкоди у розмірі 155 220 грн, заподіяної кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.08.2017 в ранковий час у [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з виниклою сваркою між [PERSON] , яка є їх знайомою, та [PERSON] , виник спільний злочинний намір щодо спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Відповідачі того ж дня приблизно о 08:20 год незаконно та умисно проникли до приміщення квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та у якій постійно мешкає [PERSON] . Далі, відповідачі почали наносити численні удари позивачу, зокрема [PERSON] наносив удари [PERSON] кулаками обох рук в область черевної порожнини та грудної клітини із лівої сторони, а [PERSON] стояв із правої сторони від [PERSON] та наносив удари кулаками в праву частину тулуба, в бік передпліччя та живота. Згідно висновку експерта у [PERSON] виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита травма черевної порожнини у вигляді розриву селезінки та крововиливу у черевну порожнину; закритий підголовчатий перелом 5-ї п`ясної кістки, синець правої кисті. Розрив селезінки віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень, а закритий перелом віднесено до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2022 відповідачів звільнено від відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Майнова шкода завдана необхідністю лікування та реабілітації, а моральна шкода спричинена моральними стражданнями, що пов`язано з безоповоротним погіршенням здоров`я. Також позивач хвилювався за батька, якому було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості на його очах. [PERSON] отримав глибокі душевні страждання, оскільки при сукупності вкрай неприємних, тяжких, болісних відчуттів через погіршення стану здоров`я, ці відчуття викликали дискомфорт, стрес та муки. Також розмір шкоди підтверджує досудове та судове слідство, яке зайняло більше п`яти років. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.07.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 26.09.2023. Заяву представників [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] про забезпечення позову залишено без задоволення. Не погоджуючись з ухвалою суду в частині розгляду заяви про забезпечення позову, [PERSON] подав апеляційну скаргу в результаті розгляду якої постановою Одеського апеляційного суду від 19.12.2023 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.07.2023 залишено без змін. У підготовчому засіданні 26.09.2023 проведеному за участі представників позивача [PERSON] , було не допущено до участі у справі батька позивача, який мав довіреність на представлення інтересів [PERSON] , адже останній не є адвокатом. З метою повторного сповіщення відповідачів, розгляд справи було відкладено до 26.10.2023. У підготовчому засіданні 26.10.2023 проведеному за участі представника позивача [PERSON] було задоволено клопотання останнього про відкладення розгляду справи з метою підготовки клопотання про виклик свідків, наступне засідання призначено на 29.11.2023. До суду 01.11.2023 надійшов відзив представника [PERSON] - [PERSON] , згідно якого заперечує щодо позовних вимог, у зв`язку з відсутністю обвинувального вироку суду. До суду 28.11.2023 надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON] . У підготовчому засіданні 29.11.2023 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , [PERSON] та його представника [PERSON] та [PERSON] було надано додатковий строк для підготовки заперечень на відповідь на відзив, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка - [PERSON] , розгляд справи відкладено до 16.01.2024, надано 15-денний строк [PERSON] для підготовки відзиву. До суду 13.12.2023 надійшов відзив [PERSON] , згідно якого заперечує проти позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що за відсутності обвинувального вироку суду діє презумпція невинуватості. Під час розгляду обвинувального акту [PERSON] не визнавав обвинувачення, а відтак, не визнає факт спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Позивачем не надано доказів спричинення йому майнової шкоди, адже лікування здійснювалося батьком позивача, який не має медичної освіти. А надані чеки не підтверджують, що куплені ліки були необхідні для лікування позивача. Відповідач просить не приймати до уваги надані позивачем висновки судового експерта засновані на консультаційних висновках спеціалістів, оскільки висновки надані за відсутності амбулаторного чи стаціонарного лікування та за відсутності відповідних медичних карт. Розмір моральної шкоди не доведений, адже відсутні експертні дослідження щодо розміру моральної шкоди. До суду 20.12.2023 надійшли заперечення на відповідь на відзив представника [PERSON] - [PERSON] . У підготовчому засіданні 16.01.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , було прийнято до провадження відзив та заперечення на відповідь на відзив, в результаті проведеного підготовчого засідання було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 12.03.2024. До суду 05.03.2024 надійшло відповідь на відзив представника позивача [PERSON] , згідно якої зазначає, що закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою злочину. Судово-медична експертиза була проведена судовим експертом з попередженням про кримінальну відповідальність. Відповідач не оскаржував проведену експертизу. Лікування позивача проводив його батько, який має медичну освіту. У судовому засіданні 12.03.2024 було прийнято відповідь на відзив, надано час для підготовки заперечень на відповідь на відзив, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 05.04.2024. У судовому засіданні 05.04.2024 було допитано відповідача [PERSON] в якості свідка та [PERSON] в якості свідка. В результаті проведеного засідання розгляд справи було відкладено до 27.05.2024. У судовому засіданні 27.05.2024 розгляд справи було відкладено на 17.06.2024, у зв`язку з першою неявкою представника відповідача. У зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду, розгляд справи у судовому засіданні 17.06.2024 було відкладено до 01.07.2024. У зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду, розгляд справи у судовому засіданні 01.07.2024 було відкладено до 16.07.2024. У судовому засіданні 16.07.2024 вступне слово надав представник позивача [PERSON] , представник [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] . Суд зобов`язав надати оригінали товарних чеків на наступне засідання, розгляд справи відкладено до 17.07.2024. У судовому засіданні 17.07.2024 було досліджено докази та допитано позивача [PERSON] та [PERSON] в якості свідків. Суд оголосив перерву до 07.08.2024 з метою надання доказів, а саме диплома про отримання медичної освіти батьком позивача. У судовому засіданні 07.08.2024 задоволено клопотання про відкладення, наступне засідання призначено на 26.09.2024. До суду 24.09.2024 надійшла заява [PERSON] про часткову відмову від позову, згідно якої [PERSON] , будучи обізнаним з наслідками закриття провадження у справі, довів до відома суду, що відмовляється від позовних вимог відносно відповідача [PERSON] та просив прийняти його часткову відмову від позову. Представник [PERSON] - [PERSON] подала 26.09.2024 до суду заяву про залишення без розгляду письмову промову у судових дебатах, оскільки провадження у справі до відповідача [PERSON] підлягає закриттю, через відмову позивача від позову до одного з відповідачів. У судовому засіданні 26.09.2024 [PERSON] підтримав відмову від позову до відповідача [PERSON] , оскільки останній вибачився, визнав вину, але головна провина лежить на другому відповідачу. Представник позивача [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] підтримали заяву, просила не приймати до уваги відзив. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, прийняв відмову позивача [PERSON] від позову та закрив провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] . Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив майнову шкоду у розмірі 32 916 грн та моральну шкоду у розмірі 155 220 грн стягнути з [PERSON] [PERSON] підтримав свого представника. [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду 27.08.2024 з заявою про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та свідків, оцінивши наявні докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] обвинувачувалися в тому, що 19.08.2017 проникли до приміщення квартири [ADDRESS] , в якій мешкає [PERSON] та перебуваючи в квартирі нанесли численні удари руками в область голови та тулубу [PERSON] про що свідчить обвинувальний акт у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017162500002373 від 19.08.2017, стосовно [PERSON] та [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст. 122 КК України (а.с.38-45). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2022 року у справі №522/5915/19 було звільнено [PERSON] а [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017162500002373 від 19.08.2017 закрито, а цивільний позов [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду (а.с.14-17). На підставі постанови слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області, було проведено експертне дослідження в період з 20.12.2017 по 17.01.2018 та складено висновок експерта №3276 судово-медичного експерта [PERSON] , за яким: у гр-на [PERSON] були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита травма черевної порожнини у вигляді розриву селезінки та крововиливу у черевну порожнину; закритий підголівчатий перелом 5 п`ясної кістки, синець правої кисті. Закрита травма черевної порожнини у вигляді розриву селезінки та крововиливу у черевну порожнину утворилася внаслідок дії тупого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися, яким могла бути рука (стисну в кулак кисть) або інший предмет. Закритий підголівчатий перелом 5 п`ясної кістки та синець правої кисті могли утворитися, як внаслідок удару рукою стиснутую в кулак о тупий предмет, так і внаслідок удару тупим предметом по даній області. Дані ушкодження, виходячи з їх морфологічних особливостей могли бути заподіяні незадовго до моменту обстеження, тобто можуть відноситися до 19.08.2017. Закритий підголовчотий перелом 5 п`ясної кисті відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а ступінь тяжкості закритий травми черевної порожнини не можливо було встановити за відсутності контрольної комп`ютерної томографії та повторної консультації хірурга (а.с.22-26). На підставі постанови слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області, було проведено експертне дослідження в період з 15.03.2018 по 10.04.2018 та складено висновок експерта №559 судово-медичного експерта [PERSON] , за яким доповнено попередній висновок закрита травма черевної порожнини у вигляді розриву селезінки та крововиливу у черевну порожнину, за даним клінічного перебігу, не була небезпечною для життя, а викликала розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів, і за цим критерієм відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.27-32). Заперечення відповідача щодо неможливості прийняти висновки експерта не приймаються судом до уваги, адже у висновках вказано: «19.08.2017 лікарем-судмедекспертом [PERSON] було проведено судово-медичне обстеження гр-на [PERSON] ». Дослідження проведено також на підставі обстеження травматолога, хірурга т проведення УЗД, рентгенографічного дослідження, комп`ютерної томографії від 19.08.2017 та 20.08.2017 та контрольною КТ від 13.03.2018. Необхідність у контрольній КТ якраз мотивована відсутністю амбулаторного чи стаціонарного лікування. Лікар-судмедексперт [PERSON] був повідомлений про кримінальну відповідальність. Тому, підстав вважати представлені висновки експертів не належними доказами у суду немає. На підтвердження розміру майнової шкоди позивачем надано оригінали товарних чеків від 20.08.2017 (два чека), 27.08.2017 (два чека), 03.09.2017 на загальну суму 31 866,80 грн (а.с.185-188). Дві копії чеків, які містяться на 21 аркуші справи неможливо прочитати, тому такі не приймаються до уваги. [PERSON] , який був попереджений про кримінальну відповідальність під час судового засідання 05.04.2024 був допитаний в якості свідка, який повідомив, що у власності позивача та його батька є ветклініка, у них є вихід в арку будинку через яку проходять всі мешканці будинку. [PERSON] вигулює велику собаку, яка вигулюється без намородника. У дівчат і [PERSON] виник конфлікт, чи то через собаку, чи то через хлопців, яких дівчата приводили. Прийшли заплакані дівчата кажуть, що їх побили, а [PERSON] пішов дізнатися, що сталося. [PERSON] зайшов до ветеринарної клініки, де вівся прийом тварин, він не вломлювався в приватну власність. Піти до ветеринарної клініки вирішив [PERSON] і [PERSON] вирішив йти з ним. « Перепалка » по більшій частині була між [PERSON] та молодшим [PERSON] . У старшого [PERSON] була неприязнь до [PERSON] . Чорний старший схватився за скальпель, він почав рознімати руками людей, але кого конкретно він рознімав він не пам`ятає. Свідок [PERSON] допитаний у судовому засіданні 05.04.2024, який вказав, що в нього є причини обумовлювати, повідомив, що увірвався в квартиру [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] і [PERSON] питає «хто тебе образив?», [PERSON] і [PERSON] починають бити сина, [PERSON] тримав свідка, а [PERSON] стояла з боку і дивилася. Син поїхав у лікарню, де після УЗД та МРТ лікар сказав, що треба робити операцію, але батько забрав його і капав самостійно 10 днів. На запитання представника позивача, свідок вказав, що [PERSON] бив сина в область живота правою рукою. На запитання представника позивача: «чому саме ви лікували сина?» свідок вказав, що він ветеринар і пів року навчався на лікаря. На запитання представника відповідача вказав, що [PERSON] вдарив декілька разів. Також у судовому засіданні 17.07.2024 свідок був допитаний щодо фармакологічних властивостей ліків придбаних на лікування сина. На запитання представника відповідача [PERSON] вказав, що він 13 років пропрацював лікарем. Що треба купити для лікування сказав лікар з обласної лікарні, але призначення немає. На запитання чи є диплом лікаря свідок сказав, що все украли. Допитаний як свідок позивач [PERSON] , попереджений про кримінальну відповідальність, повідомив, що прийшли три дорослих чоловіків і [PERSON] , [PERSON] показуючи на тата запитав «це він?», [PERSON] сказала «ні» і показала на свідка. Почалася екзекуція, удари наносилися з правої та лівої сторони, били [PERSON] та [PERSON] , третій тримав тата. На запитування чому не залишився на лікування у лікарні, свідок сказав, що довіряє тату, адже після лікування лікарів треба ще додаткове лікування і обстеження незчислені коштують дорого. [PERSON] розповідав, що відчував себе образливо і принижено, п`ять років слідства, яке закінчилося без притягнення винних до відповідальності спричиняло страждання. Відповідачі навіть не вибачилися. [PERSON] розповідав, що досі страждає від наслідків розриву селезінки, приймає періодично ліки та не може спати на животі. На запитання яка ступінь розриву селезінки була у позивача, [PERSON] не зміг відповісти. Розмір моральної шкоди обрахована позивачем за період з 19.08.2017 по 20.07.2023 з розрахунку виходячи з встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до нарахованого періоду та становить 155 220 грн (а.с.18-19). Згідно ч.3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку. Право заперечувати проти закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності, зокрема через закінчення строків давності притягнення до відповідальності, передбачено на підставі того, що закриття провадження по строкам не є реабілітуючою обставиною. Тому, представник позивача правильно вказує на те, що закриття провадження у кримінальній справі не свідчить про невинуватість обвинувачених, в той час як відповідач [PERSON] у відзиві помилково вказує, що відсутність обвинуваченого вироку свідчить про його невинність. Відтак, матеріалами справи підтверджено протиправність дій [PERSON] , які призвели до ушкодження здоров`я [PERSON] . Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. За загальним правилом відповідальність за завдання шкоди настає за наявності всіх елементів складу правопорушення: шкоди, протиправної поведінки, причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою, а також вини. Відшкодування шкоди можливе, коли це передбачено законодавством, що визначає порядок і умови її відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач та свідок [PERSON] розповіли, що [PERSON] отримував удари в область живота, а руками прикривав голову, у зв`язку з чим шкода спричинена розривом селезінки з крововиливом в область черевної порожнини підлягає компенсації пов`язаної з лікуванням. Травма руки характеризована експертом як така, що могла бути отримана як в результаті удару рукою так і в результаті удару по руці. Оскільки свідки вказували про удари в область живота, то відсутні докази стверджувати, що перелом руки спричинений ударом [PERSON] . Однак, надані товарні чеки не підтверджують необхідність проведеного лікування, адже препарати куплені батьком позивача [PERSON] , який зазначав, що він лікар. Всупереч доводам свідка [PERSON] про наявність у нього медичної освіти свідчить копія трудової книжки, згідно якої [PERSON] працював на багатьох посадах і певний період часу працював ветеринарним лікарем, однак про отримання освіти лікаря та працевлаштування як лікаря трудова книжка не свідчить. Тому, призначення ліків та лікування позивача [PERSON] не може вважатися як надана медична допомога, адже [PERSON] є ветеринарним лікарем. У зв`язку з чим, надані товарні чеки не приймаються судом до уваги. Розмір матеріальної шкоди підтверджувався позивачем лише чеками, які судом не приймаються до уваги, тому встановити розмір майнової шкоди спричиненої [PERSON] з матеріалів справи не можливо, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, [PERSON] не підтвердив розмір матеріальної шкоди та не надав доказів наявності причинного зв`язку між витратами та протиправною поведінкою [PERSON] , тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо стягнення моральної шкоди. [PERSON] був потерпілим у кримінальному провадження за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] , яких було звільнено від відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності і кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, компенсується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Водночас суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У разі завдання моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. При цьому, якщо шкоду завдано спільно, тобто взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром, заподіювачі шкоди несуть перед потерпілим солідарну відповідальність (ст. 1190 ЦК). Неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було завдана моральної шкоди, яка пов`язана з його хвилюванням, переживанням, стресом, терміном розгляду кримінальної справи та авжеж заподіяної шкоди здоров`ю. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте, з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21). Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача. Позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди у солідарному порядку до [PERSON] та [PERSON] , однак позивач відмовився від позову до [PERSON] , а всю суму у розмірі 155 220 грн просить стягнути з [PERSON] . Одна, суд вважає, що розрахована позивачем моральна шкода є завищеною та неспівмірною, то встановлених дій [PERSON] . Доводи відповідача про те, що маральна шкода не підтверджена висновком експерта не ґрунтуються на вимогах закону, тому не приймаються до уваги. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було доведено та підтвердження факт моральних страждань позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості вважає за можливе стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 45 000 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просив стягнути з відповідачів судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 грн (а.с.9). У задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено, тому сплачений судовий збір не підлягає відшкодування позивачу. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Outcome: partial