Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до виконавчого листа Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.03.2012 року по справі № 1618/1027/2012 відповідач (боржник) [PERSON] зобов`язаний виплачувати на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Лубенським міськрайонним відділом ДВС на підставі виконавчого листа №1618/1027/2012 виданого 19.03.2012 року було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER]. 24.12.2020 року Лубенським міськрайонним відділом ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку із досягненням донькою повноліття і неможливістю стягнути борг в розмірі 80 237,27 грн по причині відсутності у боржника [PERSON] майна, на яке може бути звернене стягнення. В добровільному порядку відповідач повертати зазначений борг відмовлявся. Нею зазначений виконавчий лист у встановлені строки було подано повторно і 28.07.2022 року Лубенським міськрайонним відділом ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69514918 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 80 237,27 грн. В межах виконавчого провадження здійснювались стягнення з доходів боржника та починаючи з 28.07.2022 року на її банківський рахунок було перераховано всього 19 168,94 грн. і станом на 21.03.2024 року залишок боргу за виконавчим документом складає 61 068,33 грн. Вважає, що розмір сплати боргу в такій незначній сумі протягом майже 3-х з половиною років свідчить про небажання відповідача в добровільному порядку та за рішенням суду здійснити його виплату. За її підрахунками, з врахуванням сплачених за період з 28.07.2022 року по 21.03.2024 року сум згідно довідки ВДВС і беручи до уваги, що з 28.07.2022 року залишився несплачений стабільний борг в сумі 61 068,66 гривень станом на 21.03.2024 року та прострочки в кількості 601 дня за цей період, сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 367 018,68 гривень, що значно перевищує суму заборгованості, тобто 100 відсотків боргу. (1% несплачених аліментів - 610,68 грн *601 день прострочки = 367 018,68 грн). З огляду на це стягненню підлягає сума, яка рівняється сумі заборгованості, тобто 61068,33 гривень, які вона прохає стягнути з відповідача на її користь. В судове засідання позивач не з`явилася. Її представник адвокат Садовий В.В. звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без участі позивача та без його участі, позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.03.2012 року по справі № 1618/1027/2012 відповідач (боржник) [PERSON] зобов`язаний виплачувати на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Лубенським міськрайонним відділом ДВС на підставі виконавчого листа №1618/1027/2012 виданого 19.03.2012 року було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER]. 24.12.2020 року Лубенським міськрайонним відділом ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку із досягненням донькою повноліття і неможливістю стягнути борг в розмірі 80 237,27 грн по причині відсутності у боржника [PERSON] майна, на яке може бути звернене стягнення. В добровільному порядку відповідач повертати зазначений борг відмовлявся. Нею зазначений виконавчий лист у встановлені строки було подано повторно і 28.07.2022 року Лубенським міськрайонним відділом ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69514918 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 80 237,27 грн. В межах виконавчого провадження здійснювались стягнення з доходів боржника та починаючи з 28.07.2022 року на її банківський рахунок було перераховано всього 19 168,94 грн. і станом на 21.03.2024 року залишок боргу за виконавчим документом складає 61 068,33 грн. Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за період прострочення з 01.06.2019 по 31.01.2023 року становить 301 810(триста одну тисячу вісімсот десять) грн. 00 коп. Позивач ставить питання про нарахування і стягнення пені за період з 28.07.2022 року по 21.03.2024 сум згідно довідки ВДВС і беручи до уваги, що з 28.07.2022 року залишився несплачений стабільний борг в сумі 61 068,66 гривень станом на 21.03.2024 року та прострочки в кількості 601 дня за цей період, сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на мою користь складає 367 018,68 гривень, що значно перевищує суму заборгованості, тобто 100 відсотків боргу. (1% несплачених аліментів - 610,68 грн *601 день прострочки = 367 018,68 грн) З огляду на це стягненню підлягає сума, яка рівняється сумі заборгованості, тобто 61 068,33 гривень, оскільки саме така сума заборгованості по сплаті аліментів і розмір пені не може перевищувати дану суму. Згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості". Правила нарахування пені за ст.196 СК України визначені в постанові ВП ВС від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц та постанові ВП ВС від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц. S = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) + ... + (Ав х 1% х Qn), де: S - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати алі\-ментів обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за пер\-ший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Ап - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зокрема, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, судом встановлено, що він проведений з урахуванням наведених норм, при цьому, до такої заборгованості позивачем застосовано обмеження в 100%, встановлене ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року, яке відповідно до наведеної постанови ВП ВС здійснюється за кожним місячним платежем, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду квитанцію №06/24 від 26.03.2024 року про сплату юридичних послуг, угоду на представництво інтересів у цивільній справі №06/24 від 22.03.2024 року. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги час розгляду справи, яка не є складною, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 грн. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved