Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою в якій просить видати відносно [PERSON] обмежувальний припис яким: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 500 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. В обґрунтування вимог заяви заявник вказав, що вона, спільно проживаю з 2007 року з чоловіком [PERSON] [INFO] та має 10 спільних дітей. [PERSON] постійно проявляє відносно неї психологічне, економічне та фізичне насилля. Заявник живе у постійних переживаннях та душевних стражданнях побоюючись за своє життя, оскільки кривдник погрожує їй фізичною розправою вона вимушена переховуватися від кривдника. [PERSON] неодноразово викликала поліцію, якою відносно нього складалися протоколи про адміністративні правопорушення, з послідуючим винесенням термінового заборонного припису стосовно кривдника, проводились профілактичні бесіди, однак ситуація на краще не змінилась, тому заявник вимушений звернутися до суду. На судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа будучи належно повідомленою про дату та час розгляду справи на судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомлено. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до приписів ч.ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 15.09.2024 року заявник звернулася до поліції з заявою про вчинення [PERSON] домашнього насильства. Так, цього дня останній в стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку, відносно [PERSON] ображав нецензурною лайкою, побив, що завдало їй болю. Не заспокоївшись та перебуваючи в повній агресії чоловік постійно погрожував усіх вбити, саме тоді коли намагався підірвати будинок відкривши газ у будинку, заявник з дітьми були дуже налякані і близько 17.00-18.00 годині вечора після вже цього, викликали поліцію, та зателефонувала у службу у справах дітей. Працівники поліції приїхали на виклик та склали протокол про адміністративне правопорушення, провели профілактичну бесіду з кривдником - [PERSON] . За вчинення адміністративного правопорушення відносно кривдника- [PERSON] було складено адміністративний протокол серії ВАД № 589961 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 2 діб з 15 год. 00 хв. - 15.09.2024р. та до 15 год. 00 хв. - 17.09.2024р. Разом із поліцією приїздила мобільна бригада соціально-психологічної допомоги благодійного фонду «Посмішка UA», які також говорили із кривдником. Від мобільної бригади 15.09.2024 року, заявник отримала направлення до Бериславського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, у зв`язку з складною життєвою ситуацією, а саме неодноразове вчинення фізичного та психологічного насильства в сім`ї зі сторони чоловіка. Поведінка заінтересованої особи негативно впливає на здоров`я, заявника її працездатність, порушує звичний порядок життєдіяльності. Після постійних, сварок, образ та погроз, [PERSON] постійно перебуває у страху за своє здоров`я, життя та життя дітей. [PERSON] Я неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного результату чоловік не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. Вже понад рік профілактичні заходи не дають результат, це були адміністративні штрафи про вчинення правопорушення, передбачені ч.2 ст. 173-2 КУпАП: провадження №3/650/251/23; справа №650/386/23; провадження №3/650/819/23; справа №650/2010/23; провадження №3/650/73/24; справа №650/3142/23; провадження №3/650/1433/24; справа №650/3454/24; провадження №3/650/726/24; справа №650/1753/24; провадження №3/650/1367/24; справа №650/3299/24. Адміністративні стягнення жодним чином не вплинули на поведінку кривдника, він продовжує порушувати спокій, проявляє агресію, що виражається у словесних образах, підвищенням голосу, приниження перед дітьми, викручування рук, ляпасами, штовханням. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Відповідно до положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Під час судового розгляду знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] , неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо [PERSON] . Вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи не виключаються та є реальними. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] , домашнього насильства щодо заявника, що свідчать про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису щодо останнього шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Outcome: approved