Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2022 року, близько 23 години, в [ADDRESS] , відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "Інший мотоцикл", без державного номерного знаку, під керуванням відповідача та транспортного засобу "Viper", без державного номерного знаку, під керуванням [PERSON] , який внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті. Вказані обставини ДТП були встановлені на досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні № 12022071160000575 від 18 вересня 2022 року та відображені в обвинувальному акті про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. В результаті ДТП, діями відповідача, дітям загиблого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була спричинена майнова шкода у зв`язку із втратою годувальника. На час ДТП відповідач керував транспортним засобом "Інший мотоцикл", без державного номерного знаку, та без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна відповідачем внаслідок ДТП шкода не була відшкодована потерпілим особам. Зазначає, що відповідно до положень п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував цивільно-правову відповідальність. Відшкодування шкоди пов`язаної зі смертю потерпілого регулюється ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У відповідності до п.27.1. даного закону відшкодування виплачується МТСБУ, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є прямим наслідком цієї ДТП. У зв`язку з настанням події, [PERSON] , в інтересах дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернулася до МТСБУ з відповідною заявою про здійснення відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. МТСБУ здійснило відповідну виплату, а саме: 78 000 грн. 00 коп. відшкодування пов`язане із втратою годувальника на користь [PERSON] , 78 000 грн. 00 коп. відшкодування пов`язане із втратою годувальника на користь [PERSON] та 78 000 грн. 00 коп. відшкодування пов`язане із втратою годувальника на користь [PERSON] , всього на суму 234 000 грн. 00 коп. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної водієм транспортного засобу, відповідальність якого не була застрахована на час ДТП. Просить стягнути із [PERSON] на користь моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою, у розмірі 234 000 грн. 00 коп. та судові витрати. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2024 року справу за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 вересня 2024 року підготовче провадження по даній справі закрито, і справа призначена для розгляду по суті.. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що згідно обвинувального акту про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, 17 вересня 2022 року, близько 23 год., неповнолітній [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки "Geon X-Road", без номерного знаку, рухаючись по вул. Джона Ленона, біля будинку № 157, в с. Калини Тячівського району, у напрямку с. Ганичі, з швидкістю близько 80 км/год, тобто перевищивши максимально допустиму швидкість у населеному пункті, яка становить 50 км/год, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, а також маючи технічну можливість у даній дорожній ситуації, як при вибраній швидкості 80 км/год, так і при допустимій швидкості 50 км/год, уникнути наїзду на мопед марки "Viper", без номерного знаку, під керуванням [PERSON] , який рухався попереду нього, проявив неуважність до дорожньої обстановки і з моменту виявлення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням мотоцикла, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним транспортного засобу у задню частину їдучого попереду нього, у попутному напрямку, мопеда марки "Viper", без номерного знаку, під керуванням [PERSON] , який внаслідок даного зіткнення помер на місці події (а.с. 18-23). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] помер [INFO] , в с. Калини Тячівського району Закарпатської області (а.с. 15). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 165, [PERSON] помер [INFO] , навпроти будинку [ADDRESS] (а.с. 16). Із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відомо, що [PERSON] , в інтересах дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 27 жовтня 2022 року звернулася до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася [INFO] в с. Калини Тячівського району, в якій водій [PERSON] , керуючи мотоциклом "Geon", без номерного знаку, здійснив зіткнення з мотоциклом "Viper", під керуванням [PERSON] , внаслідок чого останній загинув (а.с. 27). Згідно заяв про виплату страхового відшкодування, [PERSON] , в інтересах дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 27 жовтня 2022 року звернулася до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася [INFO] в с. Калини Тячівського району, в якій водій [PERSON] , керуючи мотоциклом "Geon", без номерного знаку, здійснив зіткнення з мотоциклом "Viper", під керуванням [PERSON] , внаслідок чого останній загинув (а.с. 26, 32). Із свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] відомо, що [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , а [PERSON] народився [INFO] . і їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29-31). Згідно розрахунку розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника [PERSON] (справа № 87469), розмір відшкодування становить, а саме: 78 000 грн. 00 коп. відшкодування пов`язане із втратою годувальника на користь [PERSON] , 78 000 грн. 00 коп. відшкодування пов`язане із втратою годувальника на користь [PERSON] та 78 000 грн. 00 коп. відшкодування пов`язане із втратою годувальника на користь [PERSON] , всього на суму 234 000 грн. 00 коп. (а.с. 33). Із наказу МТСБУ у справі № 87469, довідки № 1 від 26 січня 2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжної інструкції № 709585 від 27 січня 2023 року відомо, що МТСБУ перерахувало [PERSON] 234 000 грн. 00 коп. (а.с. 36-38). Згідно листа МТСБУ від 30 січня 2023 року, МТСБУ повідомило [PERSON] про відшкодування потерпілому заподіяної шкоди в розмірі 234 000 грн. 00 коп., та запропонувало [PERSON] добровільно компенсувати зазначені витрати (а.с. 34-35). V. Оцінка Суду. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях У ч. 6 ст. 82 ЦПК України, яка передбачає підстави звільнення від доказування, зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистою немайнового або майновою права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Проте, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 21.1 ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пункт 27.1 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). У зв`язку з смертю потерпілого [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] за рахунок страхового відшкодування підлягає виплаті: 78 000 грн. 00 коп. відшкодування пов`язане із втратою годувальника на користь [PERSON] , 78 000 грн. 00 коп. відшкодування пов`язане із втратою годувальника на користь [PERSON] та 78 000 грн. 00 коп. відшкодування пов`язане із втратою годувальника на користь [PERSON] , всього на суму 234 000 грн. 00 коп., згідно ст. 27.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38.2.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після\~сплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов до власника, водія\~транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ч. 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій\~\~та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним витрати з сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved