Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

[PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] подав до суду зазначену заяву. Заяву мотивував тим, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] на випадок смерті залишила заповіт, відповідно до якого належну їй квартиру на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла своїй дочці [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте, фактично з квітня 2015 року проживала з матір`ю [PERSON] , до дня її смерті - [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ці обставини підтверджуються актом обстеження побутових житлово-побутових умов, поясненнями сусідів [PERSON] , [PERSON] , квитанціями оплати [PERSON] комунальних послуг за квартиру її матері, як до так і після її смерті. У встановлений законом строк [PERSON] не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті її матері - [PERSON] , оскільки вважала, що спадщину прийняла, як спадкоємиць, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Заяву про відмову від прийняття спадщини, після смерті матері, до нотаріальної контори [PERSON] не подавала. 28 червня 2024 року приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Грищенко В.В. повідомила [PERSON] проте, що, оскільки на час відкриття спадщини вона та її померла мати, зареєстровані за різними адресами, визначений законом строк на прийняття спадщини пропущений і вона вважається спадкоємцем, який спадщину не прийняв. Роз`яснила право звернення до суду із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини або із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день смерті. Таким чином, встановлення даного факту необхідне [PERSON] для того, щоб мати можливість прийняти та оформити спадщину, після смерті її матері. На підставі викладеного просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи, постановлено витребувати у приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Грищенко В.В. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , останнє місце проживання: [ADDRESS] . Представник [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника, відкликав заяву про виклик свідків, зазначив, що вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Броварська міська рада Броварського району Київської області у поясненнях від 16 серпня 2024 року № 1124-15/01/15178 зазначила, що її участь у даній категорії справ, як органу місцевого самоврядування, є процесуальною необхідністю, оскільки у спорі відсутні інші спадкоємці крім [PERSON] , та просила суд розгляд справи проводити без участі її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) . Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження від 19 квітня 1963 року [NUMBER] [PERSON] , народилась [INFO] у с. Рожівка Бориспільського району Київської області, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 9) [PERSON] , після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », 19 лютого 1987 року шлюб розірваний (а. с. 10). 24 липня 1987 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а. с. 11). Відповідно до заповіту від 12 лютого 2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Кутовою Т.А. та зареєстрований в реєстрі за № 648, [PERSON] на випадок її смерті зробила розпорядження, відповідно до якого належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 січня 1995 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Базир В.Г., зареєстрований в реєстрі № 269, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а. с. 14). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а. с. 15). Як вбачається із довідок від 03 січня 2024 року Вих. № 1.12.3-04/82, від 26 червня 2024 року Вих. № 1.12.3-04/8159 [PERSON] , на день смерті - [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , одна (а. с. 16, 17). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 03 липня 2024 року [PERSON] , 1963 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою вона проживає з квітня 2015 року разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідченнями сусідів [PERSON] , [PERSON] (а. с. 18). Як вбачається із заяв [PERSON] , [PERSON] , вони підтверджують факт проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з квітня 2015 року (а. с. 19, 20). Копіями дублікатів чеків підтверджується сплата [PERSON] комінальних платежів у 2022-2024 роках за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21-24). 28 червня 2024 року приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Грищенко В.В. на усне звернення [PERSON] надала роз`яснення про те, що вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у строк визначений у ст. 1270 Цивільного кодексу України, разом із спадкодавцем постійно не проживали, що підтверджується даними паспорта, тому вважаєтесь спадкоємцем, який спадщину не прийняв. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, згідно з ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) або встановити факт постійного проживання з померлою на день смерті (а. с. 25). На виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2024 року приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Грищенко В.В. повідомила, що спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , не заводилась, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження прийняття спадщини її дочкою [PERSON] та у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З огляду на ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для [PERSON] встановлення факту постійного проживання із матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Порядок спадкування та здійснення права на спадкування встановлений Главами 86, 87 ЦК України, та передбачає звернення спадкоємців до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з усталеною судовою практикою виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 633/344/16-ц дійшов висновку про те, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] підтвердила належними доказами факт проживання разом з матір`ю [PERSON] з квітня 2015 року та на час відкриття спадщини, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем має для неї юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав, а тому вимоги заяви необхідно задовольнити.

Outcome: approved