Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

02.05.2024 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись на те, що 15 квітня 2023 року між позивачем та [PERSON] виникла усна домовленість про те, що [PERSON] за власні кошти виготовить технічну документацію на будинок відповідачки, що розташований по [ADDRESS] та буде допомогати по господарству, а [PERSON] зобов`язується подарувати позивачу вказаний будинок. Але відповідач своїх зобов`язань не виконала, та 12 квітня 2024 року перебуваючи в нотаріальній конторі категорично відмовилася дарувати свій будинок при цьому не пояснюючи причин. Належний їй будинок не продала та по теперішній час проживає в ньому, безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 91866 25 грн не повертає. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що потратила кошти для сплати коштів адвокату, яка захищала інтереси [PERSON] в суді при розгляді справи про поділ житлового будинку в натурі. Відповідно до договору між ФОП [PERSON] та [PERSON] щодо виконання робіт, а саме виготовлення документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] позивачем сплачувалися особисті кошти в розмірі 4500 грн, відповідно до Договору. Далі у присутності [PERSON] , було замовлено технічний паспорт на будинок за вказаною адресою та сплачено особисті кошти в розмірі 6000 грн. також, за отримання витягу з ДЗК, виготовлення обмінного файла, внесення змін до даних ДЗК сплачено особисті кошти в розмірі 1000 грн, крім того отримано рішення Фастівської міської ради від 29.01.2024 року про зміну адреси об`єкта нерухомого майна та отримано витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адреси та сплачено кошти в розмірі 800 грн за реєстрацію права власності в Державному реєстрі сплачено 750 грн, за замовлення висновку про вартість майна в розмірі 1200 грн. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників, в реєстрі боржників перебувала [PERSON] за стягнення виконавчого збору, який нею не був сплачений на протязі останніх 10 років в розмірі 34216,25 грн, вказані кошти були сплачені позивачем. Крім того позивач придбала для відповідача продукти харчування на протязі року на загальну суму 18000 грн, купувала медикаменти, вартість яких становить 5000 грн. На даний час відповідач на усні звернення та телефонні дзвінки відмовляється повернути безпідставно отримані кошти. Також позивач зазначає, що від вказаних подій в неї погіршився стан здоров`я, постійно підвищений артеріальний тиск, відчуває біль у серці, ногах та руках. Втратила спокій та нічний сон. Постійно перебуває в психологічному напружені. Тобто діями відповідача їй заподіяно моральної шкоди в розмірі 70000 грн. Просить стягнути з відповідача 91866 25 грн та моральну шкоду у розмірі 70000 грн. Стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 20 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти винесення рішення в заочному порядку не заперечували. Відповідач до суду не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час слухання справи повідомлена вчасно та у спосіб передбаченим законом. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши доводи учасників процесу, заслухавши покази свідків, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При розгляді справи судом встановлено, що 16 листопада 2023 року рішенням Фастівського міськрайоного суду Київської області визнано за [PERSON] право власності на 17/50 частин житлового будинку [ADDRESS] та припинено право спільної часткової власності на вказаний будинок. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 365439941 від 12.02.2024 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано (реєстраційний номер 2877813832140) за [PERSON] . Рішенням Фастівської міської ради № 379-XLV VIII від 17.08.2023 року «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] [PERSON] » затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Передано у власність земельну ділянку площею 0,0176 га (кадастровий номер 3211200000:02:002:0705). Згідно Договору № 17/05/23-4 на виконання робіт від 17 травня 2023 року договір укладено між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник). Договір укладено для виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою Київська область, м. Фастів. Вартість роботи по договору становить 4500 грн. Згідно квитанції ФОП [PERSON] до прибуткового ордеру № 6353 від 17.05.2023 року прийнято від [PERSON] оплату згідно договору № 17/05/23-4 від 17 травня 2023 року дві тисячі гривень. Згідно квитанції ФОП [PERSON] до прибуткового ордеру № 6452 від 02.06.2023 року прийнято від [PERSON] оплату згідно договору № 17/05/23-4 від 17 травня 2023 року дві тисячі п`ятсот гривень. Згідно Договору № 17/05/23-5 на виконання робіт від 17 травня 2023 року договір укладено між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник). Договір укладено для виготовлення технічного паспорту за адресою: [ADDRESS] . Вартість роботи по договору становить 6000,00 грн. Згідно квитанції ФОП [PERSON] до прибуткового ордеру № 6541 від 20.06.2023 року прийнято від [PERSON] оплату згідно договору № 17/05/23-5 від 17 травня 2023 року чотири тисячі гривень. Згідно Договору № 13/03/24-3 на проведення робіт від 13 березня 2024 року договір укладено між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник). Договір укладено для отримання витяга з ДЗК, виготовлення обмінного файла, внесення змін до даних ДЗК за адресою [ADDRESS] . Вартість робіт становить 1000 грн. Згідно квитанції ФОП [PERSON] до прибуткового ордеру № 7632 від 13.03.2024 року прийнято від [PERSON] оплату згідно договору № 13/03/24-3 від 13 березня 2024 року одна тисяча гривень. Згідно фіксальних чеків ФОП [PERSON] за експертну оцінку сплачено кошти [PERSON] 07.08.2023 в сумі 800 грн та 23.03.2024 року в сумі 1200,00 грн. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 10.04.2024 року [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні 59078630, за виконавчим листом виданим Фастівським міськрайонним судом. Згідно квитанції до платіжної інструкції від 10.04.2024 року сплачено 34216,25 грн; виконавче провадження; платник [PERSON] . Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина першастатті 203 ЦК України). За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Так у постанові Верховного суду від 27.03.2018 по справі № 904/6639/17 зроблено висновок, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки, позивач добровільно та розуміючи значення своїх дій, надавала фінансову допомогу відповідачу, то відсутній факт порушення прав та інтересів позивача, а відтак, заборгованості з повернення зазначених коштів у відповідача перед позивачем не існує. Згідно з частиною другоюстатті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд відзначає, що в силу вимог статті 1047 ЦК України, належними доказами підтвердження укладення договорів позики, оскільки можуть бути або письмовий договір, або розписки, які надає позикодавцеві позичальник. Однак, як встановлено судом, такі докази у справі відсутні. Зміст наданих документів також не містить відомостей проте, що грошові кошти були передані саме в борг на умовах договору позики. Відповідно до приписів ЦК України, зокрема ст. 16 цього Кодексу, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину фіктивним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу його недійсності. Згідно зі статтями 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Суд вважає, що позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, факту порушення її прав чи інтересів з боку [PERSON] укладенням (як вважає позивач) договору, а також того, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) не додержано встановлених статтею 203 ЦК України вимог. Встановлені судом вищенаведені обставини справи вказують на те, що позивачем не доведено, існування у відповідача перед позивачем боргових зобов`язань на суми 91866,25 грн, і не доведено існування будь-якого правочину між сторонами та порушення її прав та законних інтересів укладенням спірного правочину, відтак не підтверджено наявності в позивача прав оспорювати відповідний договір в розумінні статті 215 ЦК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Оскільки відсутні обставини, які доводять обґрунтованість заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів в розмірі 91866,25 грн є необґрунтованим і не підлягає задоволенню. Приймаючи рішення по справі, суд також враховує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 ЄКПЛ принципу справедливості розгляду справи судом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019, справа №342/180/17). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача. Отже, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed