Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

У травні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», через свого уповноваженого представника Кожухівського Я.І., звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за договором позики № 77961445 в розмірі 14203,75 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9203,75 грн сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики № 77961445, у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14203,75 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9203,75 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 77961445 у розмірі 14203,75 грн. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 03.06.2024 року відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи та призначила справу до розгляду. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, відзив у визначені судом строки не подав. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З досліджених письмових доказів по справі судом встановлено, що 23 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики № 77961445 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). У п. 12 договору позики зазначено, що договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно із ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. У п. 20 цього договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» містяться відомості про сторони договору та електронні підписи одноразових ідентифікаторів (а.с. 5 копія договору). Згідно з п. 1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Пунктом 2 договору позики визначені основні параметри позики, а саме: сума позики 2500,00 гривень; строк позики 30 днів (з 23.11.2021 по 23.12.2021); процентна ставка (базова)/день 1,99% (фіксована); знижена процентна ставка/день 1,99% (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності); процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70% (не застосовується в період карантину); пеня/день 2,70% (не застосовується в період карантину); орієнтовна реальна річна процентна ставка 29653,86%; орієнтовна загальна вартість позики 3992,50 грн. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 5 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору позики, вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п. 5 Договору позики). Згідно з п. 13, 14 Договору позики цей договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України. Зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю чи частково, а також одностороння відмова від їх виконання, не допускаються, окрім випадків, встановлених законом, Договором та/або Правилами (а.с. 5 - копія договору). Відповідно до ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1\~ст.\~205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. 1, 3\~ст.\~207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 14 червня 2021року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно з п. 1.2 Договору Факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 6-8 копія договору, а.с. 9 копія додаткової угоди № 12 до договору факторингу, а.с. 10 - акт прийому-передачі реєстру боржників № 11). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Суд звертає увагу саме на п. 1 договору факторингу № 14/06/21, в якому вказано, що фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належать клієнту. Також у розділі договору факторингу «Визначення термінів, що використовуються у даному договорі» під правом вимоги розуміється права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договору позики. Суд наголошує, що на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021, строк виконання основного зобов`язання за договором позики від 23.11.2021 не настав, оскільки договір факторингу укладений до укладення договору позики. У договорі факторингу від 14.06.2021 не передбачено відступлення факторові права грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, враховуючи положення договору факторингу від 14.06.2021, відступлення права вимоги за ним може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Також суд звертає увагу на те, що відповідно до розділу 3 "Порядок розрахунків» договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступаються за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників. Позивачем до суду додано: - Додаткову угоду № 2 від 28.07.2021 до договору факторингу від 14/06/21 від 14.06.2021, якою внесено зміни до п. 1.3 договору факторингу (а.с. 8); - Додаткову угоду № 12 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якій у п. 1 зазначено: «1. Загальна сума Прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 становить грн.( » 2. В якості ціни продажу згідно реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 2,4% від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить грн..(» (а.с. 9); - акт прийому-передачі реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, у якому зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 11 кількістю 24674, після чого, з урахуванням п. 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 від клієнта до факторна переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає грн. (. (а.с. 10). У доданих до договору факторингу додатках не вказано сум\~загальної суми\~прав вимоги,\~ціни продажу,\~загальної суми\~заборгованості. Не долучено до матеріалів позовної заяви і доказів виконання фактором грошового зобов`язання, а саме: доказів моменту надходження ціни продажу за відповідним реєстром боржників на рахунок клієнта, що є моментом виконання фактором грошового зобов`язання, про який зазначено в п. 3.4 договору факторингу. Суд звертає увагу, що належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за договором позики № 77961445 рахується заборгованість у розмірі 14203,75 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9203,75 грн сума заборгованості за відсотками. При цьому даний витяг не містить підписів сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача як боржника за вказаним договором факторингу. Самого реєстру боржників, з якого б вбачалося право вимоги за спірним договором позики, позивачем до суду не надано (а.с. 11 копія витягу). Згідно із розрахунком заборгованості за період з 27.10.2023 по 31.03.2024 за [PERSON] станом на 31.03.2024 рахується непогашена заборгованість за кредитним договором № 77961445 від 23.11.2021, залишок якої складає 14203,75 гривень, з яких 5000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 9203,75 грн сума заборгованості за відсотками. З даного розрахунку вбачається, що з 27.10.2023 (з моменту складання акту прийому-передачі реєстру боржників № 11) по 31.03.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало ніяких нарахувань [PERSON] за договором № 77961445 від 23.11.2021 (а.с. 12 копія розрахунку). Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2 договору позики № 77961445 від 23.11.2021 сума позики становить 2500,00 грн, при цьому позивач просить стягнути суму заборгованості за основною сумою боргу 5000,00 грн. Обґрунтування заявленої вимоги щодо суми заборгованості за основною сумою боргу 5000,00 грн позовна заява не містить, належних та допустимих доказів нарахування саме такої суми позивачем до суд не надано. На думку суду витяг з реєстру боржників (а.с. 11) та розрахунок заборгованості, здійснений позивачем (а.с. 12), самі собою, не є належними доказами, що підтверджують наявність та розмір боргу, оскільки не містять даних про видачу та отримання кредитних коштів. Суд позбавлений можливості перевірити чи виникла зазначена заборгованість саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного договору позики. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Положеннями ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК Кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вище викладене та з огляду на ту обставину, що позивач не довів належними та допустимими доказами перехід до нього права вимоги за грошовим зобов`язанням, що виникло на підставі договору позики, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , а також суму стягнення за цим договором, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 23.11.2021. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати ТОВ "ФК"ЄАПБ" стягненню з відповідача не підлягають.\~\~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed