Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс» або «Позивач») до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 19 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір № 200508643. Цим договором позивач надав відповідачу кредит на суму 17575,06 гривень строком на 18 місяців з кінцевим строком повернення 19 жовтня 2017 року (далі за текстом - Договір). В цей же день відповідачці були надані кредитні кошти. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ, яким первісний кредитор (ПАТ «Банк Михайлівський») передав новому кредитору (ТОВ «Діджи Фінанс») право вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі й за договором з [PERSON] . Станом на момент подання позову відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 69766,28 гривень: 15795,06 гривень заборгованість за кредитом; 30901,20 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом; 4208,55 гривень 3 % річних; 18861,47 гривень інфляційні нарахування. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явилась, хоча своєчасно та належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов кредитного договору від 19 квітня 2016 року, що укладений в письмовій формі на декількох документах: Заяви №\~200508643 про погодження загальних умов кредитування, Анкети № 2695568 про надання інформації про позичальника, Графіку платежів по кредиту та Довідки про умови кредитування, ПАТ «Банк Михайлівський» надав [PERSON] кредит на суму 17575,06 гривень на строк 548 днів (18 місяців) до 19.10.2017 року зі сплатою відсотків в розмірі 41,6 % річних (реальна процентна ставка). В матеріалах справи також міститься копія договору відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020, відповідно до якого ПАТ «Банк Михайлівський» відступив право вимоги за рядом кредитних договорів позивачу ТОВ «Діджи Фінанс». Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу, яка станом на момент передачі права вимоги позивачу становила 15795,06 грн. Окрім суми основного боргу позивачем в даній справі заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 30901 гривня 20 копійок. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору строк кредитування встановлений до 19 жовтня 2017 року включно. Зі спливом цього строку, тобто з 20 жовтня 2017 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором. Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі. Таким чином, нарахування процентів по кредитному договору від 19.04.2016 мало відбуватись, виходячи зі строку дії договору 18 місяців (1,5 року) та узгодженої сторонами кредитного договору процентної ставки 41,6 % річних. Таким чином, за період дії договору відповідачка [PERSON] мала сплатити проценти в розмірі: 15795,06 грн. * 41,6 % / рік * 1,5 роки = 9856,12 грн. Саме ця сума процентів підлягає стягненню в даній справі. Позивачем в даній справі також заявлено до стягнення розмір втрат від інфляції (інфляційні нарахування) в розмірі 18861,47 гривень, які нараховані ТОВ «Діджи Фінанс» за період з липня 2021 року по травень 2024 року. Визначаючи обґрунтованість цих сум, суд враховує те, що фактично втрати від інфляції нараховані позивачем на всю заявлену до стягнення в даній справі суму боргу, включно з відсотками, що не відповідає вимогам закону, адже вказані витрати, відповідно до приписів статті 625 ЦК України, є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, яким є основний борг. Можливість індексації за інфляцією інших платежів, передбачених кредитним договором (процентів, комісій, пені тощо) діючим законодавством України не передбачена. Інфляційні нарахування, які підлягають стягненню в даній справі, мають визначатись з суми основного боргу 15795,06 грн. При цьому суд враховує методику, викладену в листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Сукупний індекс інфляції за вказаний період обраховується множенням щомісячних індексів інфляції за заявлений до стягнення період і становить 140,392 %. Таким чином, сума боргу з урахуванням інфляції в даній справі становить: 15795,06 грн. * 140,392\~% = 22175,00 гривень. Інфляційні нарахування, відповідно: 22175,00 грн. 15795,06 грн. = 6379,94 грн. Саме ця сума втрат від інфляції підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Позивачем до стягнення також заявлено 3 % річних на загальну суму 4208,55 грн. Як вбачається з розрахунку, ця сума нарахована за два періоди (з 19.06.2021 до 31.12.2023 включно та з 01.01.2024 до 19.06.2024). Суд констатує, що нарахування 3 % річних здійснене позивачем на всю суму заборгованості, включно з нарахованими процентами, що, як було зазначено вище в цьому рішенні, не відповідає вимогам закону. Нарахування 3 % річних також має здійснюватися на суму основного боргу, тобто на 15795,06 грн. Таким чином, 3 % річних за період з 19.06.2021 по 31.12.2023 становить: 15795,06 грн. * 3 % * 926 днів / 365 днів = 1202,16 грн. 3 % річних за період з 01.01.2024 по 19.06.2024 становить: 15795,06 грн. * 3 % * 171 день / 365 днів = 222,00 грн. Загальна сума 3 % річних складає: 1202,16 грн. + 222,00 грн. = 1424,16 грн. Ця сума також підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Позивачем до стягнення заявлено також суму витрат на правову допомогу, які він поніс при розгляді справи, в розмірі 7500 гривень. Ця правова допомога була надана Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», про що свідчить договір № 26 від 15 лютого 2024 року з додатковою угодою до нього та документи, які підтверджують обсяг виконаних робіт. Враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідачки щодо зазначеної суми та її документальну обґрунтованість, суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial