Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи його тим, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 12022060460000070 від 03.06.2022 [PERSON] було обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками- умисне вбивство. Внаслідок скоєного [PERSON] кримінального правопорушення, її чоловік, [PERSON] , [INFO] , помер. Її, як дружину [PERSON] було визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 12022060460000070 від 03.06.2022. 20 листопада 2023 вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Під час розгляду даного кримінального провадження цивільний позов нею до [PERSON] не було заявлено, однак після його розгляду судами першої та апеляційної інстанції , вирішила звернутися з даним позовом до суду. З 2010 року вони з [PERSON] проживали у цивільному шлюбі , який було офіційно зареєстровано 12.04.2022. У цивільному шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] був чудовим, люблячим батьком, який з часу повномасштабного вторгнення росії боронив Україну від ворогів та його життя забрала не страшна війна, а його позбавив життя [PERSON] . Її та [PERSON] діти осиротіли , оскільки назавжди позбавлені турботи свого батька, який був для них наставником та не відчують більше батьківської любові, а вона ніколи не отримає підтримки свого чоловіка, через смерть якого вона втратила частинку себе. Право на життя є першим з невід`ємних прав людини. Виходячи з цього, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Без дотримання цього права всі інші права не мають цінності і корисності, тому воно має охоронятись законом. Таким чином, враховуючи, що відповідача притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочинних дій відносно [PERSON] , існує причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і моральною шкодою, яку він завдав їй, як позивачці, а тому просила суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду, заподіяну внаслідок смерті її чоловіка [PERSON] у розмірі 950 000 гривень. Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 10 липня 2024 року, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання на 10 год. 00 хв. 09 вересня 2024 року. Відповідно до ухвали Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2024 року, підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті на 09 год. 20 хв. 25 вересня 2024 року, яке було відкладено на 10:30 год. 09.10.2024. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні заявлений нею позов підтримала повністю, з викладених у ньому підстав та просила позов задовольнити. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов та будь-яких заяв від нього на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов наступного висновку . Відповідно до статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України). Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини (частини перша та друга статті 27 Конституції України). Судом встановлено, що вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20.11.2023 у справі № 292/645/22 [PERSON] визнано виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять)років. (а.с.5-13) Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.03.2024 вище вказаний вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області , залишено без змін. Згідно обвинувального вироку Червоноармійського районного суду від 20.11.2023, 02 червня 2022 року, близько 01 год. 00 хв. між [PERSON] та [PERSON] , які перебували в стані алкогольного сп"яніння та знаходилися на польовій дорозі між населеними пунктами с.Корчівка та с.Липівка Житомирського району Житомирської області продовжився конфлікт , який виник незадовго до цього та в цей час у [PERSON] виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті [PERSON] .. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, [PERSON] повалив [PERSON] на землю, після чого усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, за допомогою передплічь обох рук умисно почав стискати шию потерпілого та не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на умисне протиправне заподіяння смерті [PERSON] , [PERSON] продовжував стискати шию потерпілого до того часу поки останній не перестав подавати ознак життя. Своїми умисними протиправними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: семи неправильно-прямокутних саден вкритих червоно-коричневою кіркою розташованою нижче рівня оточуючої шкіри на правій боковій поверхні шиї в верхній та середній частинах; два аналогічні овальні садна в лівій завушній ділянці на межі з верхньою частиною шиї та в верхній частині шиї біля кута нижньої щелепи зліва; темно-червоні крововиливи в м`які тканини органокомплексу шиї по бокових поверхнях на рівні верхніх країв щитоподібних хрящів та ріжків під`язикової кістки, в наслідок чого настала смерть потерпілого [PERSON] .. Згідно висновку судової медичної еспертизи№562 від 29.06.2022, вище зазначені тілесні ушкодження у [PERSON] утворились прижиттєво, від здавлення органів шиї тупим предметом при задушенні, не залишивших в них яких-небудь характерних та специфічних ознак дозволяючих його ідентифікувати, з безчисельної їх множини, в тому числі від дії природної зброї людини (пальців рук), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю та виникли в короткий проміжок часу (хвилини) до її настання. Смерть [PERSON] настала від механічної асфіксії в результаті здавлення органів шиї тупим предметом при задушенні. Дії [PERSON] стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі. Тобто, своїми умисними злочинними діями, [PERSON] заподіяв смерть [PERSON] - чоловікові позивачки. [PERSON] є потерпілою у даному кримінальному провадженні. Цивільний позов в межах розгляду кримінального провадження, позивачкою не заявлено. Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20.11.2023 у справі №292/645/22 набрав законної сили 11.03.2024. Про те , що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.04.2022. (а.с.26) Із копій свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 03.12.2012, серії [NUMBER] від 28.05.2014 та серії [NUMBER] від 20.08.2018, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] - батьки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.27-29) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.06.2022, виданого Пулинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 106 (а.с.25) Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22), від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21 (провадження № 61-73св23), від 13 липня 2023 року в справі № 203/2786/17 (провадження № 61-3193 св 23), від 05 січня 2024 року в справі № 629/2371/23 (провадження № 61-15421св23). Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Смерть рідної людини не відновлювана втрата, що безумовно спричиняє страждання та хвилювання. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю особи. Вбивство найріднішої людини неминуче завдає моральних страждань близьким родичам, що ґрунтується на загальних людських засадах, що не потребує доведення жодними додатковими доказами. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Як вже зазначалося вище, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України). Нормами статті 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, суд не зобов`язаний керуватись саме тим розміром відшкодування, про який просив позивач. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Дана справа розглянута в межах заявлених вимог та наданих учасниками справи доказів. Аналізуючи досліджені докази, суд дійшов обгрунтованого висновку про те що відповідно до вироку Червоноармійського районного суду Житоомирської області від 20.11.2023 винуватість [PERSON] у завданні смерті [PERSON] - чоловіка позивачки встановлена. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілої, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Як встановлено судом, в результаті протиправних дій відповідача загинув чоловік позивачки та батько трьох їх спільних неповнолініх дітей , який проживав з ними, позивачка позбавлена можливості матеріальної та моральної підтримки чоловіка та батька дітей в подальшому своєму житті ,смерть чоловіка позивачки для неї та їх дітей є непоправимою втратою, що свідчить про те, що позивачка отримала душевні страждання на все своє життя та їх неможливо оцінити у матеріальному виразі. При тому втрата рідної людини є такою, що не підлягає відновленню, а тому душевні страждання позивачки будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість . Отже, під час судового розгляду встановлено наявність завданої моральної шкоди позивачці, яка полягає у моральних стражданнях у зв`язку зі смертю її чоловіка, внаслідок протиправних дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням [PERSON] та вини останнього в її заподіянні, в вироку описані протиправні дії відповідача, які стали причиною смерті [PERSON] , наслідком чого є моральна шкода, спричинена [PERSON] , а тому суд дійшов висновку про обгрунтованість позову. Відповідач не надав суду належних і допустимих, безспірних та достовірних доказів на спростування встановлених судом обставин та позову у повному обсязі чи у певній частині його вимог. Так, позивачкою заявлено вимоги про стягнення з відповідача 950 000,0 грн. в рахунок відшкодування,завданої злочином моральної шкоди. Враховуючи наведене вище , суд визначає розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивачки, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв`язку зі смертю близької людини та неможливістю повернення до життя цієї людини, а також, враховуючи ступінь та тривалість моральних страждань і переживань позивачки , однак вважає, що розмір моральної шкоди -950 000,0 грн. , є суттєво завищеним , а тому стягує з відповідача на користь позивачки - 500 000,0 грн. в рахунок відшкодування, завданої потерпілій моральної шкоди. Таким чином позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, в іншій частині у задоволенні позову, слід відмовити, за необґрунтованістю. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов задоволено частково, на загальну суму 500 000,0 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 000,0 грн., що складає 1% від задоволеного судом позову за ставками для подання позову фізичною особою на день подання позову.

Outcome: partial