Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 березня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі - Первісний кредитор) та [PERSON] (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 13816-03/2023 (далі - Кредитний договір). 26.09.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕСТРУМ ГРУП», (далі - ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП») (колишня назва - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ») та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 26092023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №26092023 від 26.09.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 24670 грн., з яких:7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17670 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 26.09.2023 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 13816-03/2023 в розмірі 24670 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17670 грн. - сума заборгованості за відсотками. На підставі зазначеного, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за Кредитним договором № 13816-03/2023 в розмірі 24 670,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;17 670,00 грн. - сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.04.2024 року у справі було відкрито провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 27.05.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив, у якому вказує, що первісного кредитора було позбавлено ліцензії на ринку фінансових послуг, враховуючи те, що через невідомі Відповідачу проблеми в Електронному кабінеті споживача на сайті первісного кредитора, а також відсутності письмового інформування Боржника про заборгованість та щодо можливості вирішення досудового врегулювання спору, прострочення боржником свого зобов`язання відбулося з вини кредитора, тому має місце для дослідження судом питання прострочення кредитора прийняти зобов`язання перед боржником. Крім того, позивачем не надано до суду доказів письмового повідомлення про відступлення права вимоги і таке повідомлення не отримувалося боржником. Також вказав, що ціна позики становила понад мінімальну заробітну плату нарахування відсотків у розмірі 17 600 грн. є прямим порушенням Законом України «Про споживче кредитування». На підставі викладеного просив у позові відмовити. 29.05.2024 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Вказує про те, що кредитний договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови.Підписавши договір, Позичальник посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Також зазначає, що повідомлення Боржників про відступлення права вимоги здійснювалось первісним кредитором. У законодавстві України не передбачено обов`язку Правонаступника кредитора мати підтвердження направлення Боржнику повідомлення про відступлення права вимоги. Зазначають, що дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. На підставі викладеного, позов просили задовольнити. 03.06.2024 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив. Просив відмовити у задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві та у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір штрафних санкцій на 95 відсотків. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторони у судове засідання по справі не викликались. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. 526, 530, 536, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Судом встановлено, що 08 березня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 13816-03/2023 на суму 7 000 грн. строком на 10 днів із сплатою 2,50 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, кінцевий строк повернення 17 березня 2023 року. Відповідно до доводів позовної заяви у зв`язку з порушенням умов договору, станом на 26.09.2023 року у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 13816-03/2023 в розмірі 24670 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17670 грн. - сума заборгованості за відсотками.. 26.09.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» (колишня назва - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ») та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №26092023 від 26.09.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 24670 грн., з яких:7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17670 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно положень статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі . Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою ст.11 Закону України«Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України"Проелектронний цифровийпідпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладений сторонами Кредитний договір відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст.610, 612 ЦК України). З огляду на зазначене, відповідач повинен був виконати свої зобов`язання за Кредитним договором № 13816-03/2023 у строк до 17 березня 2023 року. Розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором позивачем не надано. У порушення умов Кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за цим договором не виконав, отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 7 000,00 грн. суми кредиту за Кредитним договором № 13816-03/2023. Суд не погоджується з нарахуванням позивачем процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитних договорів. Так, поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. За приписами ч. 1 цієї статті якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У даній справі сторони визначили строк Кредитного договору № 13816-03/2023 - 10 днів, а саме до 17.03.2023 року. Отже, відповідач повинен був виконати свої зобов`язання за Кредитним договором № 13816-03/2023 у строк на та умовах, встановлених цим договором, тобто до 17.03.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, згідно Паспорту споживчого кредиту, встановлено, о сума позики становить 7000 грн., строк кредитування 10 календарних днів (з 08.03.2023 року по 17.03.2023 року), загальні витрати за кретином - 1 750,00 грн., а орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 8 750,00 грн. З огляду на зазначене, суд не погоджується з позивачем, що він мав право нараховувати передбачені Кредитним договором № 13816-03/2023 проценти за користування кредитом до повного погашення заборгованості за позикою. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Після спливу строку договору кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом за Кредитним договором № 13816-03/2023 за період з 08.03.2023 року по 17.03.2023 року в розмірі 1 750,00 грн. Відповідач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження погашення ним заборгованості за вказаними кредитним договором. Згідно з ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд,оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (судовий збір сплачено в розмірі 3028,00 грн., ціна позову 24 670,00 грн., задоволено судом 8 750,00 грн. або 35,45 відсотки), таким чином необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,72 грн. (3028,00 грн.* 35,46 %/100%). Враховуючи викладене,

Outcome: partial