Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] , посилаючись на те, що 27.07.1991 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний запис № 922. Посилається на те, що з 2021 року відносини з відповідачем припинені, зникло взаєморозуміння, оскільки кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з цим в сім`ї виникають сварки, спільне господарство не ведеться. Відновлювати стосунки позивач наміру не має. Спору про поділ майна наразі не має. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. На підставі викладеного просила шлюб між ними розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи було призначено на 03.09.2024. До початку розгляду справи від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника. Стороною позивача зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову та розірванні шлюбу, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. 25.09.2024 сторони в судове засідання не з`явилися, стороною позивача раніше була подана зава про розгляд справи без їх участі. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідача та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, а представник позивача не проти винесення заочного рішення, що відповідає положенням ст.\~ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами\~ст. 263 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. 27.07.1991 між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний запис № 922. Починаючи з 2021 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, зникло взаєморозуміння, оскільки кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з цим в сім`ї виникають сварки, спільне господарство не ведеться. Відновлювати стосунки позивач наміру не має. Спору про поділ майна наразі не має. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. На цей час Згідно ч. 1 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`я\~\~є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч. 3ст.\~56\~3\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 51\~Конституції України та згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. За приписами частини 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 1211,20 грн. Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed