Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Адвокат Козиряцька І.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовом, який було уточнено, до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Мдіна Лтд», Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехнологія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Маїс-Агро»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Неовак», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Агро-Пром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Бонус», Приватного акціонерного товариства «Відрадненьске» про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що\~згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 108210 від 15.12.2005, що виданий Запорізьким районним відділом земельних ресурсів та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010526000405, є власником земельної ділянки площею\~5,4043 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: 2322180400:03:001:1035, розташованої на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Згідно Інформації № 325496083 від 12.03.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на належну позивачці земельну ділянку накладений арешт. Підстава виникнення запису про арешт: постанова про арешт майна боржника № 56298325, що видана 12.09.2018 Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43017017 від 14.09.2018, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області; вид обтяження: арешт нерухомого майна; суб`єкт обтяження: Запорізький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області; особа, майно/права якої обтяжуються: ПАТ «Відрадненське», код ЄДРПОУ: 00852186. Зміст, характеристика обтяження: майнові права, набуті у зв`язку із укладенням договорів оренди земельних ділянок, зокрема, права оренди земельних ділянок, права користування земельними ділянками, прав на посіви, майбутній врожай та врожай, отриманий внаслідок користування земельними ділянками, права на передачу майнових прав на користь третіх осіб за договорами суборенди або за іншими правочинами та підставами, передбаченими нормами діючого законодавства у відношенні боржника, відносно земельної ділянки кадастровий номер 2322180400:03:001:1035. Позивач [PERSON] - є власником\~земельної ділянки, що розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області площею 5,4043 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: 2322180400:03:001:1035 не являється боржником по будь-якому виконавчому провадженню. В травні 2023 р. позивач в особі представника звернулась до виконавчої служби із заявою про знаття арешту із земельної ділянки (кадастровий номер: 2322180400:03:001:1035), що належить [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, так як строк дії договору оренди закінчився, а подальший арешт є недоцільний та перешкоджає [PERSON] здійсненню прав власника цієї земельної ділянки. Однак позивачем від Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) отримано відмову у припиненні чинності арешту вказаного об`єкта обтяження. Позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом та просить суд скасувати арешт майна, а саме з земельної ділянки кадастровий номер: 2322180400:03:001:1035. 21.12.2023 р. представником Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано письмові пояснення на позовну заяву. В яких вони посилаються на те, що на виконанні у Запорізькому ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало зведене виконавче провадження ЗВП № 56298325 до складу якого входило декілька виконавчих проваджень боржником за якими було ПрАТ «Відраднинське». В межах примусового виконання ЗВП № 56298325 12.09.2018 р. винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої, у межах суми 5808477,24 грн. (5293941,32 грн. - сума заборгованості за виконавчим документом, 514535,92 грн. - сума виконавчого збору) накладено арешт та заборонено відчуження (розпорядження) майнових прав, набутих у зв`язку із укладенням договорів оренди земельних ділянок, права користування земельними ділянками, прав на посіви, майбутній врожай та врожай, отримані внаслідок користування земельними ділянками, права на передачу майнових прав на користь третіх осіб за договорами суборенди або за іншими правочинами та підставами, передбаченими нормами діючого законодавства у відношенні боржника, відносно земельних ділянок, що належать боржнику на праві оренди та на будь-яких інших земельних ділянках, які знаходяться у володінні та користуванні боржника ПрАТ «Відраднинське» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору - 5808477,24 грн., відносно земельних ділянок. Постановою від 12.09.2023 встановлено обмеження саме майнових прав щодо користування земельними ділянками, які відповідно до ДРРП перебувають в оренді ПрАТ «Відраднинське», а відповідно не є обтяженням щодо об`єктів нерухомого майна - земельних ділянок, які перебувають у власності третіх осіб. Вказане підтверджує факт відсутності порушення прав позивача [PERSON] щодо права власності на користування земельною ділянкою, визначеною в позові. Крім того, зазначено, що у матеріалах зведеного виконавчого провадження № 56298325 відсутні листи від стягувачів за виконавчими провадженнями, що перебували у складі ЗВП № 56298325 та завершені на підставі п.3 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», що підтверджуються фактичне повне виконання виконавчих документів. Відповідно, вказані виконавчі документи, не є фактично виконаними, що не виключає право стягувачів за ЗВП № 56298325 на повторне пред`явлення виконавчих документів на примусове виконання. Станом на 14.07.2023 у відділі відсутні підстави для зняття арешту з майнових прав боржника, накладених відповідно до постанови про арешт майна боржника від 12.09.2018 р. За вказаних підстав просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову (а.с.33-40). Позивач в судове засідання не з`явилась. Представником позивача - адвокатом Козиряцькою І.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.152). Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явились, причину відсутності суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення процесуальних документів засобами поштового зв`язку та за допомогою підсистеми «Електронний суд» до наявного електронного кабінету учасника справи (а.с.129-131,133-134,142-147,148-151). Повідомлень щодо поважності причин їх відсутності, заяви про слухання справи за їх відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідачі та третя особа не з`явились в судове засідання без поважаних причин. За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 108210 від 15.12.2005, що виданий Запорізьким районним відділом земельних ресурсів та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010526000405, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею\~5,4043 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: 2322180400:03:001:1035, розташованої на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с.14). Право власності позивачки на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.08.2013. Згідно з Інформаційною довідкою № 325496083 від 12.03.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на належну позивачці земельну ділянку накладений арешт (а.с.15-17). Підстава виникнення запису про арешт: постанова про арешт майна боржника № 56298325, що видана 12.09.2018 Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43017017 від 14.09.2018, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області; вид обтяження: арешт нерухомого майна; суб`єкт обтяження: Запорізький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області; особа, майно/права якої обтяжуються: ПАТ «Відрадненське», код ЄДРПОУ:00852186. Зміст, характеристика обтяження: майнові права, набуті у зв`язку із укладенням договорів оренди земельних ділянок, зокрема, права оренди земельних ділянок, права користування земельними ділянками, прав на посіви, майбутній врожай та врожай, отриманий внаслідок користування земельними ділянками, права на передачу майнових прав на користь третіх осіб за договорами суборенди або за іншими правочинами та підставами, передбаченими нормами діючого законодавства у відношенні боржника, відносно земельної ділянки кадастровий номер 2322180400:03:001:1035. Як вбачається з відповіді Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізькій області від 05.06.2023 на звернення представника позивача адвоката Козиряцької В.М. про зняття арешту з земельної ділянки, для вирішення цього питання їй рекомендовано звернутися з позовом до суду (а.с.19-20). Згідно постанови про арешт боржника від 12.09.2018 ЗВП № 56298325, Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в межах примусового виконання ЗВП № № 56298325 накладено арешт на земельні ділянки, які належать боржнику на праві оренди, в тому числі і на земельну ділянку позивача (а.с.21-23). 19 травня 2023 р. позивач в особі представника звернулась до виконавчої служби із заявою про знаття арешту із земельної ділянки (кадастровий номер: 2322180400:03:001:1035), що належить [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, так як строк дії договору оренди земельних ділянок, що укладений між ПАТ «Відрадненське» та позивачем [PERSON] закінчився, а подальший арешт є недоцільний та перешкоджає [PERSON] здійсненню прав власника цієї земельної ділянки (а.с.18). Однак, 05.06.2023 р. представником позивача від Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) отримано відмову у припиненні чинності арешту вказаного об`єкта обтяження (а.с.19-20). За змістом ст.ст.\~11, 15 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов`язковою для суду. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~до якої Україна приєдналась 17 липня 1997р. відповідно до\~Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР\~"Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) [GC], №33202/96, п. 107, ECHR 2000-I). Вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (рішення у справі «Ентрік проти Франції» (Hentrichv. France) від 22 вересня 1994 року, серія А, №296-A, сс. 1920, п. 42). Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положення\~ст. 319 ЦК України\~передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст.\~321,\~383,\~386 ЦК України, власник свого майна не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~статті 6 Закону України «Про виконавче провадження»\~державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1\~статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Отже, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що - державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника лише у встановленому цим Законом порядку. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~статті 19 ЦПК України\~у порядку цивільного судочинства, суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. \~Згідно\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким, чином оскільки земельна ділянка площею 5,4043 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: 2322180400:03:001:1035, розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на даний час належить позивачу на праві приватної власності, не є предметом будь-якого виконавчого провадження, сама позивач не є боржником у жодному виконавчому провадженні, проте накладений арешт з даної земельної ділянки не знятий, чим порушено право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна. Вирішуючи спір по суті суд доходить висновку, що відсутні підстави для існування обтяження у вигляді арешту земельної ділянки. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту повністю відповідає вимогам ст. 16 Цивільного Кодексу України та спрямований на повне й ефективне відновлення порушених прав позивача, шляхом припинення дії, яка порушує право власності позивача. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню та у відповідності з вимогами\~ст. 12 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування арешту нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 5,4043 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: 2322180400:03:001:1035, що розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка належить на праві власності [PERSON] , з метою захисту прав власника. В зв`язку з тим, що представником позивача в уточненій позовній заяві не заявлено вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, суд,

Outcome: approved