Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

У червні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.02.2014 року [PERSON] , з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ «А-Банк» та підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11.02.2014 року. Таким чином, 11.02.2014 року між АТ «А-Банк» та [PERSON] був укладений договір, відповідно до умов якого останній був відкритий рахунок та наданий кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 27,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином умови укладеного договору не виконував, своєчасно та у повному обсязі кредит не погашав, у зв`язку із чим заборгованість за договором станом на 17.05.2024 рік становить 134 598,71 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 77 138,18 гривень та заборгованості по відсотках - 57 460,53 гривень. За таких обставин банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь 77 138,18 гривень заборгованості за Договором б/н від 11.02.2014 року та 3028,00 гривень судового збору. У проданому відзиві відповідач позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що відповідно до умов підписаної нею анкети-заяви не було встановлено розміру відсотків, які вона повинна була сплачувати за користування кредитом, а також будь-яких комісій чи інших платежів. Натомість банк в односторонньому порядку здійснював списання з її рахунку нараховані відсотки, комісії інші платежі, чим фактично збільшував її заборгованість за кредитом. Так, згідно виписки по її рахунку вбачається, що за весь період банком було нараховано та списано 132 034,88 гривень з яких 110 358,47 гривень - списано відсотків, 14 195,24 грн. - списано із призначенням платежу списання, 1 360,00 гривень - списано як комісія та регулярний платіж на страховку, 6 121,17 гривень комісія, яка не повинна включатися до розрахунку заборгованості. Таким чином сума внесених нею на рахунок коштів (194 947,67 гривень) перевищує суму витрат по рахунку без урахування безпідставно списаних банком коштів (132 034,88) на 22,71 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Просив справу розглядати за його відсутності, про що вказав у самому позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Зазначила, що у встановленому порядку між банком та [PERSON] не було погоджено сплату відсотків за користування кредитними коштами, а також сплату будь-яких інших платежів (комісій, штрафів, регулярних платежів, страховки). Таким чином банком незаконно списані з рахунку відповідні суми та за їх рахунок фактично був сформований борг. За виключенням цих сум розмір внесених відповідачем на рахунок коштів перевищує її витрати по ньому. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що 11.02.2014 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг при наданні банківських послуг в АТ «А-Банк», становлять Договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору [PERSON] в АТ «А-Банк» було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] строком дії до січня 2018 року, № [NUMBER] , строком дії до серпня 2022 року та № [NUMBER] строком дії до жовтня 2027 року. Також на вказаний рахунок 09.06.2015 року був встановлений кредитний ліміт у розмірі 9 000,00 гривень, який неодноразово змінювався та з 23.02.2024 року становить 77 200,00 гривень. Згідно представленого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за договором б/н від 11.02.2014 року станом на станом на 17.05.2024 рік становить 134 598,71 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 77 138,18 гривень та заборгованості по відсотках - 57 460,53 гривень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі - Закон №1734-VIII). За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, АТ «А-Банк» надав суду: Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 11.02.2014 року, Виписку по картці, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», довідку про видачі карток, довідку про встановлення кредитного ліміту, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна «Gold». Разом з цим суд зазначає, що Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 11.02.2014 року не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів, неустойки. Позивачем наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», а також Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна «Gold», які визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. Однак, вказані документи не підписані [PERSON] та матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. При цьому долучені Умови та правила надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та Тарифи не містять зазначення дати, на яку вони були чинні. Щодо паспорту споживчого кредиту, то такий термін вживається у Законі України «Про споживче кредитування» (Закон № 1734-VIII) лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» і у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону № 1734-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний ознайомити позичальника для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. І паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон № 1734-VIII включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13). До того ж як вбачається із змісту представленого паспорта споживчого кредиту зазначена у ньому інформація була актуальною до 01.07.2021 року, в той час, як сама анкета-заява була підписана 11.02.2014 року. Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів, неустойки надані банком Умови та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вказані документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Із представленого банком розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 17.05.2024 рік становить 134 598,71 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 77 138,18 гривень та заборгованості по відсотках - 57 460,53 гривень. При цьому, як вбачається із представленої виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 11.02.2014 по 21.02.2024 рік сума витрат становить 326 959,84 гривень, внесено коштів на цей рахунок - 194947,67 гривень; нараховано та списано банком відсотків - 112 291,76 гривень, сума комісій - 6 121,17 гривень. Зважаючи на недоведеність правомірності нарахування відсотків за користування кредитними коштами, комісій такі суми не можуть включатися до загальної суми заборгованості яка підлягає стягненню. З огляду на вищевказані обставини (безпідставність нарахування відсотків за користування кредитними коштами та комісій ) сплачена відповідачем сума таких відсотків і комісій повинна бути зарахована в якості погашення заборгованості за тілом кредиту. Таким чином суд приходить до висновку, що поданий позивачем позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 11.02.2014 року у сумі 13 599,24 гривень, із розрахунку: 326 959,84 гривень (загальна сума витрат по рахунку за період) - 194 947,67 гривень (загальна сума зарахувань за період ) - 112 291,76 гривень (нараховані та списані відсотки) - 6 121,17 гривень сума комісій. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 305,94 грн. із розрахунку: 13 599,24 грн. (сума задоволених вимог) * 3028,00 грн. (сплачена сума судового збору) / 134 598,71 грн. (ціна позову).

Outcome: partial