Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Адвокат Попов В.Д. звернувся до суду із заявою на підставі ст.ст.141, 246 ЦПК України про видачу додаткового рішення про стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в розмірі 36 000 гривень. Згідно ч.ч.1, 3 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 п.3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України, сторони в судове засідання не викликались. Суд, оглянувши матеріали справи вважає, що по справі необхідно постановити додаткове рішення. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.09.2024 року позовні вимоги задоволено частково. Як вбачається з матеріалів справи, згідно викладеного у заяві розрахунку вартості наданої правової допомоги адвокатом Поповим В.Д. за договором про надання правничої допомоги, орієнтовним розрахунком виконаних робіт згідно договору про надання професійної правничої допомоги. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України\~визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2\~ст.15 ЦПК України\~визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1\~ст.26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. У пункті 4 ч. 1\~ст. 1 цього ж Закону\~визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою\~Конституцією України\~можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої\~статті 8 Конституції України\~гарантується. Статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~визначено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Поповим В.Д.\~\~укладено договір про надання правової допомоги від 19.04.2024 року на представництво інтересів позивача у вказаній цивільній справі. Згідно п.4.1 вказаного Договору, вартість наданих клієнту послуг оплачується на підставі встановленого адвокатом рахунку та розрахунку наданих послуг. Згідно розрахунку витрат часу адвокат Попов В.Д. згідно договору від 19.04.2024 року надано [PERSON] правничі послуги, а саме : ознайомлення із документами 1 год., підготовка до КП «Чернівціводоканал» адвокатського запиту 1 год., підготовка до КП «Чернівціводоканал» досудової пропозиції 1 год., підготовка позовної заяви подачі до суду 4 год., ознайомлення із відзивом 2 год., представництво в судовому засідання 1 год., що становить 10 год. на загальну суму 30 000 грн. Положеннями ст.137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до\~ч.3\~ст.141\~ЦПК України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує:\~1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи;\~2)\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес;\~3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ст.30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» від\~05.07.2012\~року,\~гонорар є\~формою винагороди\~адвоката за\~здійснення захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правової\~допомоги клієнту. Порядок\~обчислення гонорару\~(фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають частковій компенсації. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як було встановлено судом, у наданому суду розрахунку витрат часу на виконання доручень замовника, сторони погодили, що адвокатом було надано послуги: ознайомлення із документами 1 год., підготовка до КП «Чернівціводоканал» адвокатського запиту 1 год., підготовка до КП «Чернівціводоканал» досудової пропозиції 1 год., підготовка позовної заяви подачі до суду 4 год., ознайомлення із відзивом 2 год., представництво в судовому засідання 1 год., що становить 10 год. на загальну суму 30 000 грн. Враховуючи часткове задоволення позову та складність справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 5\~000,00 грн.

Outcome: approved