Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

У травні 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») [PERSON] (довіреність, а.с.28) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в прохальній частині якого просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором № CL-283604 від 11 серпня 2020 року у розмірі 360 089,11 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 11 серпня 2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-283604. Договір позики підписано позичальником власноручно. Підписання договору [PERSON] зобов`язався використати надані в його межах грошові кошти на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Вказано, що 24 жовтня 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24 жовтня 2023 року, у відповідності до умов якого, АТ «Кредобанк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває (приймає у власність) від АТ «Кредобанк» Права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) АТ «Кредобанк». Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №24102023 від 24 жовтня 2023 року Реєстру Прав вимоги, ТОВ «ФК ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 360 089,11 грн., з яких: 203 964,10 грн. - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 156 125,01 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Позивач вказує, що відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № CL-283604 від 11 серпня 2020 року у розмірі 360 089,11 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін (а.с.36-37). Копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою його реєстрації (а.с.38,41). Поштові відправлення повернулись до суду без вручення двічі з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 серпня 2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-283604. Договір містить власноручний підпис [PERSON] (а.с.4-6). Згідно з п.1 кредитного договору банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому кредитному договорі. Сума та валюта кредиту - 220 617,86 грн. Дата видачі кредиту- 11 серпня 2020 року (Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку) з наступним переказом кредитних коштів в сумі та на цілі, що вказані в п. 2.4 кредитного договору). Строк кредитування - 60 місяців терміном до 08 серпня 2025 року. Кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п 2.4 кредитного договору (п.3.1). За користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» за ставкою, визначеною п. 4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п.п. 4.1, 4.2). Загальні витрати позичальника по кредиту за цим кредитним договором становлять 253391,07 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка 41,19 % річних. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 474008,93 грн. (п.п. 4.5-4.6, кредитного договору). Підписанням цього кредитного договору сторони дійшли згоди, що протягом строку дії цього кредитного договору, надання позичальнику інформації в обсязі, визначеному Законом України «Про споживче кредитування» буде здійснюватися банком у визначеному порядку (п. 5 кредитного договору). Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього Кредитного договору) (п. 6 кредитного договору) (а.с.6 на звороті). Також [PERSON] 10 серпня 2020 року підписав Анкету-Заяву № CL-283604 на отримання готівкового кредиту (а.с.10). Вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачем власноручним підписом, а тому, наявність підпису сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. 24 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК ЄАПБ») та АТ «Кредобанк» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 24102023 (а.с. 12-15). Згідно даного договору, на умовах цього договору клієнт відступає фактору права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від фактора, а фактор набуває від клієнта права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату клієнту. При цьому права вимоги відступаються клієнтом фактору у день укладення сторонами акту приймання-передачі прав вимоги до даного договору, який підписується сторонами у день укладення даного договору та реєстру прав вимоги (додатку № 1 до договору) виключно після оплати фактором на користь клієнта у повному обсязі у повній відповідності до умов цього договору грошового зобов`язання щодо оплати ціни відступлення. У день укладення договору, клієнт зобов`язується передати фактору електронний реєстр з інформацією про права вимоги за формою, згідно з Додатком №2 до цього договору. Який є його невід`ємною частиною, шляхом направлення архівованим файлом на електронну адресу фактора, вказану у цьому Договорі (п. 3.1 договору факторингу). За відступлення прав вимоги на умовах цього договору фактор зобов`язаний здійснити оплату ціни відступлення клієнту в безготівковій формі шляхом переказу коштів на рахунок клієнта в день укладення цього договору в загальній сумі (________) суму не вказано (п. 4.1 договору факторингу). Відповідно до Акту прийому-передачі прав вимоги за Договором факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24 жовтня 2023 року, у зв`язку із оплатою фактором на користь клієнта у повному обсязі у повній відповідності до умов договору факторингу грошового зобов`язання щодо оплати ціни відступлення, до фактора перейшли всі права вимоги за договором факторингу. Сторони погодили, що права вимоги перейшли до фактора в повному об`ємі за (____________)заборгованостями, що виникли з кредитних договорів, що вказані в реєстрі прав вимоги з моменту підписання даного акту відповідальними представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (а.с.16). До договору факторингу долучено витяг з додатку №1 до Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24 жовтня 2023 року, в якому наведені дані щодо боржника [PERSON] та сума заборгованості за кредитним договором, у розмірі 360 089,11 грн., з яких заборгованість в частині непогашеного кредиту - 203 964,10 грн., заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом - 156125,01 грн.. Аналогічні дані наведені у розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-283604 від 11 серпня 2020 року за період з 24 жовтня 2023 року по 31 березня 2024 року (а.с.11,17). Оцінюючи доводи позивача на предмет набуття ним права грошової вимоги до відповідача за договором позики, укладеним між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , суд відзначає наступне. Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні. Так, положеннями статті визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається. Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Такі правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу виклала Велика Палата Верховного Суду в постановах від 11 вересня 2018 у справі № 909/968/16, від 31 жовтня 2018 у справі № 465/646/11, від 11 жовтня 2019 у справі № 910/13731/17 та від 10 жовтня 2020 у справі № 638/22396/14-ц. Пунктом 4.1. договору факторингу, укладеного між ТОВ «ФК ЄАПБ» та АТ «Кредобанк» визначено, що за відступлення прав вимоги на умовах цього договору фактор зобов`язаний здійснити оплату ціни відступлення клієнту в безготівковій формі шляхом переказу коштів на рахунок клієнта в день укладення цього договору в загальній сумі (________)суму не вказано. Слід також зазначати, що позивачем не у повному обсязі надано договір факторингу № 24102023 від 23 жовтня 2023 року. Зокрема, договір містить 10 пунктів, в останньому пункті вказано реквізити сторін договору, проте поданий суду договір факторингу не містить пунктів 5-10.5 (а.с.14 на звороті - 15). Акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги, який долучено до договору факторингу, також не містить загальної суми заборгованості, що відступається на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №910/16109/14). Як вбачається предметом укладеного Договору про відступлення права вимоги №24102023 від 24 жовтня 2023 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та АТ «Кредобанк», є відступлення права вимоги за зобов`язаннями до боржників за плату. Даних щодо здійснення оплати відступлення права вимоги позивачем не надано. Суд враховує також, що за умовами договору факторингу № 24102023 від 23 жовтня 2023 року визначено, що Реєстр прав вимоги, який має визначати перелік прав вимоги, є додатком № 1 до договору факторингу, та повинен підписуються обома сторонами. Доданий до позову витяг з додатку № 1 до договору факторинку № 24102023 від 23 жовтня 2023 року, сформований працівником ТОВ «ФК «ЄАПБ» в односторонньому порядку. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 у справі № 755/2284/16-ц. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Суд вважає, що додатки до договору факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Отже, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такий розрахунок не підтверджує наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Матеріали справи не містять достовірних даних про належне повідомлення АТ «Кредобанк» боржника [PERSON] про відступлення прав вимоги за вищенаведеним кредитним договором. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed