Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 29.10.2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.07.2016 року у справі №682/1631/16-ц, яке набрало законної сили, був розірваний. Під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем, спільна дитина залишилась проживати разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Додає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, домовленості між сторонами щодо сплати аліментів не досягнуто, внаслідок чого позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до повноліття дитини. Ухвалою суду від 01.08.2024 року, після встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня отримання копії даної ухвали. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановлений строк до суду не надійшло. Відповідач відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позовну заяву чи будь-яких заяв від відповідача не надійшло. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Судом встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.07.2016 року по справі №682/1631/16-ц шлюб, укладений 29.10.2004 року між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано. Від вищевказаного шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьками якої в свідоцтві про її народження записані [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з копії акту від 27.05.2024 року, [PERSON] фактично проживає разом з донькою [PERSON] , [INFO] , за вищевказаною адресою. Відповідно до копії довідки №310 від 24.04.2024 року [PERSON] навчається в Ірпінському ліцеї №2 Ірпінської міської ради з 30.08.2017 року по теперішній час. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №759/10277/18, провадження №61-22317св19. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (подання позовної заяви). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене та відсутність заперечень з боку відповідача щодо позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору в розмірі 1211,20 грн..

Outcome: approved