Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з указаним позовом, у якому просить суд зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] , що накладений згідно постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 03.04.2015 (особа, в інтересах якої встановлено обтяження - АТ КБ "ПРИВАТБАНК", ЄДРПОУ 14360570, вул. Чорновола, 9, м. Бердичів, Житомирська область); стягнути судовий збір. Позов обґрунтовано тим, позивач була дружиною військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби - [PERSON] , [INFO] . На даний час, вона звернулася для прийняття спадщини до приватного нотаріуса в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , проте, під час відкриття спадщини було встановлено, що на майно [PERSON] накладено арешт державним виконавцем, що унеможливлює прийняття спільною неповнолітньою донькою спадщини після смерті чоловіка. Так, на виконанні Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області перебувало виконавче провадження відносно [PERSON] про стягнення боргу в сумі 15559,89 грн на користь АТ КБ «Приватбанк» та судового збору в сумі 243,60 грн Пунктом 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження) визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець, направляючи виконавчий лист за належністю не був наділений повноваженнями скасування арешту майна. Згідно довідки банку [PERSON] , станом на 22.09.2021 не має заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ураховуючи, що борг був сплачений боржником, на даний час порушено право неповнолітньої [PERSON] на прийняття спадщини після смерті її батька та користування належним їй майном. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 07.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач у позовній заяві просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від представника відповідача надійшли письмові пояснення, у яких вона зазначає, що станом на 26.07.2024 заборгованість [PERSON] перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відсутня. При розгляді справи покладається на розсуд суду, просить судовий збір з банку не стягувати, оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника банку. Третя особа про причини неявки суд неповідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права; суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч. ч. 2-5 ст. 13 цього Кодексу. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого виду судочинства (пункт 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 658/715/16-ц). За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами п. 5 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (чинного на момент накладення арешту на майно позивача в даній справі) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (чинного на момент вирішення питання про звільнення майна з-під арешту), згідно якого, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до листа Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області від 04.07.2024 за № 47735, у відділі на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження відносно [PERSON] апр стягнення боргу в сумі 7936,03 грн на користь ПАТ "Укргазбанк", боргу в сумі 15559,89 грн на користь ПАТ "Приватбанк" та судового збору в сумі 243,60 грн на користь ПАТ "Приватбанк". 14.10.2014 державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого документв ЄДРВП 45064980 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, номер запису обтяження № 7330851 в Державному реєстрі нерухомого майна. 26.11.2014 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ЄДРВП 45064980 згідно п. 10 ч. 1 с. 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) м. Києва. 27.08.2015 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ЄДРВП 47101923 згідно п. 10 ч. 1 с. 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) м. Києва, так як боржник був працевлаштований ТОВ ФОЗЗІ ФУД, Київська область, м. Вишневе, вул. Промислова, 5. Станом на 03.07.2023 виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на повторне виконання до відділу не пред`являлися. Довідкою приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Борисюк Л.М. від 22.01.2024 № 11/02-14 підтверджується, що 22.03.2023 було заведено спадкову справу № 19/2023 р. після померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємицею якого є його донька [PERSON] , зареєстрована по [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки № 336276899 від 20.06.2024 про державну реєстрацію обтяжень з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер запису про обтяження: 7330851. Відділом ДВС Бердичівського міськрайонного управління юстиції накладено обтяження на майно [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Особа, в інтересах якої астановлено обтяження: ПАТ Укргазбанк, код ЄДРПОУ: 23697280, адреса: вул. Київська, 74Б, м. Житомир. Опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Номер запису про обтяження 9287571. Відділом ДВС Бердичівського міськрайонного управління юстиції накладено обтяження на майно [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ПАТ КБ "Приватбанк", код ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Чорновола, 9, м. Бердичів, Житомирської області. Довідкою АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 22.09.2021 підтверджується, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , електронний паспорт громадянина України (ID Карта) [NUMBER] , виданий 4652 28.10.2020. Адреса реєстрації: [ADDRESS] . Станом на 22.09.2021 не має заборгованості перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Дослідивши надані сторонами докази на предмет їх належності, достовірності та достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що відповідач не має визначених законом підстав самостійно зняти заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, заперечень за позовом не подано, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту спосіб, враховуючи припинення юридичної особи, якою було направлено повідомлення про обтяження нерухомого майна, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved