Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позиція позивача. Орган опіки та піклування Наталинської сільської військової адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки від її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] , [INFO] , має малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати з малолітніми дітьми фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , будинок з пічним опаленням, в аварійному стані. З 14.05.2021 року сім`я знаходиться під соціальним супроводом КЗ «Центр соціальних служб». З 13.05.2021 року по 19.01.2022 року сім`я перебувала на обліку служби у справах дітей, як сім`я, яка опинилась у складних життєвих обставинах. 25.11.2022 року сім`я знову потрапила в складні життєві обставини у зв`язку з ухиленням матері від своїх батьківських обов`язків, про, що неодноразово попереджена. [PERSON] залишає дітей без нагляду або майже на незнайомих людей, вихованням та утриманням дітей не займається. На території власного будинку постійно влаштовує гуляння з розпиттям алкогольних напоїв, в результаті чого виникають сварки, бійки та небезпечні ситуації для дітей. У будинку завжди брудно, речі занедбані, продукти харчування відсутні. Для дітей не створені належні умови для проживання та розвитку. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, офіційно не працює, має виплати на дітей, які є основним джерелом існування родини. Мати не приділяє належної уваги вихованню дітей. [PERSON] іноді іде на контакт із суб`єктами соціальної роботи, але, попри всі обіцянки створити умови для дітей, займатися їх вихованням та утриманням, не вживати алкогольні напої та не влаштовувати гуляння, окрім обіцянок нічого не змінюється. Сім`я [PERSON] перебуває на обліку, як сім`я, яка опинилась в складних життєвих обставинах, постійно контролюється Службою та соціальними фахівцями Наталинської сільської ради. Так як мати дітей ухиляється від обов`язків по їх вихованню, позивач просить позбавити її батьківських прав та стягнути аліменти на їх утримання. Рух справи в суді. Ухвалою Краснограградського районного суду Харківської області від 01.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та ухвалою від 09.05.2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Орєхової Н.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому вона позов не визнала та просила відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного. Вказує, що мати здатна забезпечити виховання дітей та їх утримання. На даний час відсутні причини, які могли б перешкоджати належному вихованню та утриманню дітей, а саме, відповідач [PERSON] , як мати, може утримувати та виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я та розвиток. Не ухиляється від свого обов`язку, жорстоко з ним не поводилась, не є хронічним алкоголіком або наркоманом, не вдається до будь-якої експлуатації дітей, не засуджена за вчинення умисного злочину щодо дітей. Вважає доводи позивача, викладені в позовній заяві, є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами. Позовні вимоги Органу опіки та піклування Наталинської сільської військової адміністрації мотивовані тим, що сім`я [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та перебуває на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах з 13.05.2021 по 19.01.2022 рік , з 25.11.2022 року та знаходиться під соціальним супроводом КЗ « Центр соціальних служб» з 14.05.2021 року. [PERSON] зловживає спиртними напоями, вихованням та утриманням малолітніх дітей не займається. При цьому будь-які дані про негативну характеристику [PERSON] , підтвердження обставин щодо фактів алкоголізму, наркоманію, аморального способу життя матеріали справи не містять. Так само відсутні дані про насильство над дітьми чи інший негативний на них вплив з боку відповідача. При цьому, той факт, що сім`я [PERSON] вимушена жити у будинку, який потребує ремонту та облаштування меблями не є показником відношення відповідача до дітей. Посилання представника позивача в цій частині не є достатньою підставою для відібрання дітей з позбавленням батьківських прав на даний час. Відповідач [PERSON] з часу відібрання дітей відвідує їх за місцем перебування у патронатній сім`ї за наявності дозволу служби у справах дітей Наталинської сільської ради. Хвилюється за них. Бажає повернути дітей, усвідомила свою поведінку та дії, що вказує на усвідомлення нею необхідності належного виконання своїх материнських обов`язків, вжила заходи щодо усунення недоліків у побуті, налагоджує зв`язки, змінює поведінку, бажає та вживає все задля усунення недоліків у вихованні дітей та тих обставин, які призвели до їх відібрання. З урахуванням викладеного, враховуючи те, що [PERSON] критично оцінює свою поведінку, не втратила інтересу до дітей, має бажання та можливість їх утримувати та виховувати, проявляти турботу про них, змінити своє відношення до виховання, за відсутності виняткових обставин на підставі яких дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, за відсутності доведеності її винної поведінки, заявлені позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав на дітей та стягнення аліментів не підлягають задоволенню. Від представника позивача Органу опіку та піклування Наталинської сільської військової адміністрації надійшла відповідь на відзив в якій позовні вимоги підтримують на задоволенні позову наполягають вказуючи на те, що відповідач по справі не дотримається вимог законодавства з приводу обов`язків батьків по відношенню до їх дітей, нехтує своїми обов`язками щодо виховання дітей, факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про її інтереси до дітей, навіть враховуючи той факт, що відповідачка проживає разом із співмешканцем в одному селі з патронатною службою, якій передано дітей. 14.05.2024 року фахівці КЗ «Центр соціальних служб» відвідали дану сім`ю та встановили, що реального бажання змінити свою поведінку та життя [PERSON] не бажає, та надали фото з будинку. Позиція учасників справи в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Наталинської сільської військової адміністрації - [PERSON] позов підтримала на його задоволенні наполягала з підстав викладених в заявах по суті справи, вказуючи на те, що мати дітей ухиляється від обов`язків по їх вихованню, при цьому вказала на те, що на даний час в поведінці позивача відмічається позитивна динаміка в бік покращення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, а також пояснила, що після того як у неї вилучили дітей, вона одразу переїхала в село Ясна Поляна, де живе родина куди влаштували її дітей. В будинку в якому вона посилилась відразу почала робити ремонт. Вона хотіла бачитись з дітьми щодня, але служба у справах дітей не давала дозволи на побачення з дітьми кожного дня, при цьому вона щодня їх бачила біля магазину та передавала їм гостинці. Висновки для себе зробила, стала на шлях виправлення, на даний час вона здатна забезпечити дітям належні умови та належне виховання за новим місцем проживання. В судовому засіданні представник відповідачки - адвокат Орєхова Н.В. позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки даний позов є безпідставний та не підт-верджений відповідними доказами. Мати має стійке бажання займатись вихованням дітей. На даний час змінила місце проживання, в будинку розпочала робити ремонт та обставляти його меблями. Відвідує дітей за місцем їх проживання. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків, що є винятковою мірою покарання. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. При цьому практика Верховного Суду вказує на те, що факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дітей. Пояснення свідка. Свідок [PERSON] пояснив, що він проживає в с. Ясна Поляна, Красноградського району, Харківської області та є патронатним вихователем. Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , влаштовані в його сім`ю на виховання. Коли діти прибули до його родини, вони були занедбані та не мали навичок до самообслуговуння. Мати через декілька днів переїхала в с. Ясна Поляна і намагалась майже щодня бачитись з дітьми, однак ми їй не дозволяли, бо вона приходила без дозволу служби у справах дітей. Позиція суду. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Фактичні обставини, встановлені судом. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , має малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати з малолітніми дітьми фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , на даний час [PERSON] проживає за адресою: с. Ясна Поляна, Красноградського району, Харківської області. Позивач зазначає, що з 14.05.2021 року сім`я знаходиться під соціальним супроводом КЗ «Центр соціальних служб». З 13.05.2021 по 19.01.2022 року сім`я перебувала на обліку служби у справах дітей, як сім`я, яка опинилась у складних життєвих обставинах. 25.11.2022 року сім`я знову потрапила в складні життєві обставини у зв`язку з ухиленням матері від своїх батьківських обов`язків, про, що неодноразово попереджена. Фахівцями КЗ «Центр соціальних служб» 04.07.2023 року був здійснений візит до сім`ї [PERSON] під час якого складений акт та висновок оцінки потреб, за результатами візиту родину взято під соціальний супровід. 12.09.2023 року фахівцями також було відвідано сім`ю у зв`язку зі скаргами сусідів щодо зловживання алкогольними напоями та влаштування застілля зі знайомими. За результатами відвідування було встановлено, що мати знаходиться на підпитку, їжа для дітей відсутня як приготовлена так і продукти харчування, в будинку холодно, брудно, діти брудні. 13.05.2021 року гр. [PERSON] була запрошена на комісію з питань захисту прав дитини, де розглядалось питання про неналежне виконання її батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей - рішення виконавчого комітету Наталинської сільської ради №78 від 13.05.2021 року. Під час проведення рейду 27.09.2022, 11.12.2023 року [PERSON] знаходилась вдома з малолітніми дітьми та співмешканцем, її стан був неадекватний та мала характерний запах алкоголю, про що складений акт обстеження умов проживання та офіційне попередження про невиконання батьківських обов`язків. Також, 22.01.2024 року під час візиту у сім`ю, [PERSON] була офіційно попереджена про свідоме невиконання своїх батьківських обов`язків про, що складений акт та офіційне попередження (додається). Знову в будинку холодно, брудно, відсутні продукти харчування та готова їжа. Матері надали строк в один день для виправлення ситуації. 23.01.2024 року об 16.00 годині був здійснений виїзд в сім`ю де з`ясувалось, що змін не відбулось. 24.01.2024 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини, де розглядалось питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За результатами Комісії прийнято рішення про негайне відібрання дітей та позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] . Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Харківської області», мати [PERSON] декларацію не уклала із сімейним лікарем, стан здоров`я дітей задовільний, щеплення згідно календарю щеплень, скарг немає, належні умови для проживання та розвитку дітей відсутні, мати не виконує рекомендації по догляду за дітьми. [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря - нарколога не перебуває. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26.01.2011 року позбавлена [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. У відповідності до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Положеннями ст.164 СК України передбачено, що однією із підстав для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (ч.ч.5,6 ст.19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Наталинської сільської військової адміністрації від 26.01.2024 року №335, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , стосовно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Висновком органу опіки та піклування Наталинської сільської військової адміністрації від 26.01.2024 року №335 встановлено, що [PERSON] має трьох малолітніх дітей, сім`я фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , але будинок не є їх власністю. З 2021 року сім`я [PERSON] перебуває на обліку, як сім`я яка опинилась в складних життєвих обставинах. Відповідно до повідомлення КЗ «Центр соціальних служб» від 23.01.2024 року [PERSON] , яка самостійно виховує трьох малолітніх дітей, перебуває на підпитку, діти голодні, брудні, в помешканні брудно, холодно, речі брудні. Мати свідомо іноді залишає своїх дітей вдома або зі сторонніми особами, які тимчасово проживають в будинку. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.01.2024 року для виховання, розвитку та проживання малолітніх дітей, мати не створила належних умов, у будинку брудно, відсутні комунальні зручності, антисанітарія, опалення в аварійному стані, дитяче ліжко одне на двох, місце для дозвілля не облаштоване, відсутня постільна білизна, дитячі речі та продукти харчування. Родина перебувала під соціальним супроводом КЗ «Центр соціальних служб» з метою проведення роботи з матір`ю щодо підвищення рівня виховного потенціалу сім`ї, але позитивного результату це не дало. Відповідно до розпорядження Наталинської сільської військової адміністрації від 24.01.2024 року №1 «Про негайне відібрання дітей від матері та доцільність позбавлення батьківських прав» діти влаштовані в родину патронатного вихователя. Станом на час діти перебувають у сім`ї патронатного вихователя. Згідно з довідками сімейного лікаря від 24.01.2024 року - діти здорові. Отже, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню дітей, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Суд в черговий раз наголошує, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При цьому жодної з вищевказаних обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дітей, а саме: що родина на обліку, як сім`я яка опинилась в складних життєвих обставинах, робота під час соціального супровідну позитивних результатів не надала, мати дітей веде аморальний спосіб життя, родина проживає в занедбаному будинку. Мати дітей не визнаючи позову вказала, що створила належні умови для проживання дітей в іншому будинку, стала на шлях виправлення та змінила свою поведінку та ставлення до дітей, дуже любить своїх дітей та бажає їх виховувати. Таким чином, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідача та пояснень свідка на стороні позивача, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні. Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно її дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 243/13192/19-ц вказав на відсутність підстав для позбавлення батька батьківських прав, оскільки він, в силу своїх можливостей, намагається піклуватися про дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають бути першочерговими. Як правило, інтереси дитини диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Розірвати такі зв`язки означає відірвати дитину від коріння, що може бути зроблено лише у виняткових обставинах; необхідно зробити все для збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, для відновлення сім`ї. Суд повинен проводити поглиблену перевірку всієї сімейної ситуації та цілу низку факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і чи врівноважена та розумна оцінка відповідних інтересів кожної людини з постійною турботою про визначення того, яке найкраще рішення буде для дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006р(№31111 /04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особис-тості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таким чином, враховуючи надані відповідачем у судовому засіданні пояснення, суд встановив, що відповідач змінила спосіб життя, встала на шлях виправлення та має намір повернути дітей, в подальшому приймати активну участь у їх вихованні та розвитку. Суду не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що можуть бути безумовними та достатніми підставами для задоволення позову. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх матері по відношенню до них батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. Крім того у справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд, проаналізувавши обставини та матеріали справи, надавши оцінку висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав в сукупності з іншими наявними у справі доказами і поясненнями сторін, встановивши під час судового розгляду відсутність вагомих та достатніх доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, при тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Так само, не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, оскільки зазначена вимога є похідною від попередньої вимоги про позбавлення батьківських прав, в задоволенні якої суд відмовляє. Відповідно до п.18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Однак, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, а саме вжити заходів для усунення підстав, які стали для звернення з даним позовом, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків. Крім того, суд вважає за необхідне в черговий раз роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми у відповідності зі ст. 168 СК України відносно, яких вона позбавлена батьківських прав на підставі рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26.01.2011 року, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, надасть можливість в майбутньому, при наявності її бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав на дітей, відносно яких вона позбавлена батьківських прав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Розподіл судових витрат. Виходячи з положень ч. 2 ст. 137, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви відмовлено, суд приходить до висновку, що відповідні судові витрати повинні бути покладені на позивача. Однак, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідач отримав правничу допомогу за рахунок держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed