Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

20 серпня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просив стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості у загальному розмірі 31840,00 грн, у тому числі: 1) за кредитним договором № 18448-12/2021 у розмірі 26200,00 гривень, що складається зі суми: - заборгованості за основною сумою боргу - 8000,00 гривень; - заборгованості за відсотками - 18200,00 гривень; 2) за кредитним договором № 211268 у розмірі 5640 гривень, що складається зі: - заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 гривень; - заборгованості за процентами - 640,00 гривень. Також позивач просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати, розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача, та у випадку неявки в судове засідання відповідача - ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні рішення та дії у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 08 жовтня 2024 року (а.с. 60-63). Цією ж ухвалою запропоновано позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надати до суду докази на підтвердження власних позовних вимог, зокрема факту видачі кредиту відповідачці (виписки за банківськими рахунками, меморіальні ордера, платіжні доручення тощо), та детальний розрахунок заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 18448-12/2021 зі зазначенням розміру процентної ставки, періоду нарахування процентів, суми заборгованості за кожним періодом. 10.09.2024 позивачем, на виконання ухвали суду від 28.08.2024, надано копію довідки про перерахування коштів від 02.09.2024, розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту від 22.12.2021 №18448-12/2021, розрахунок заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.01.2022 №2 11268 (а.с.68-91). 13.09.2024 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме довідки про перерахування коштів від 09.09.2024 (а.с. 92-97). 17.09.2024 позивачем повторно, на виконання ухвали суду від 28.08.2024, надано докази (а.с.98-123). 24.09.2024 від позивача повторно надійшло клопотання про долучення доказів, а саме довідки про перерахування коштів від 09.09.2024 (а.с. 124-127). 29.09.2024 від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Глушко Зої Вікторівни надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (а.с.129-132). Представниці відповідачки - адвокату Глушко З.В. у цей же день 30.09.2024 надано повний доступ до матеріалів справи через підсистему «Електронний суд» системи ЄСІТС, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с. 133-141). У судове засідання 08.10.2024 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився. У письмових заявах просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання 08.10.2024 не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 67), причини неявки у судове засідання не повідомила, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала. Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Справу розглянуто 08 жовтня 2024 року у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників, які належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання. Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце його засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-7, 68-72, 92-94, 98-99, 118-119, 124-125) Щодо кредитного договору від 22.12.21 № 18448-12/2021 22.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (первісний кредитор) та відповідачкою [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 18448-12/2021, який підписано електронним підписом позивальника. 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 130120223, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 18448-12/2021 у сумі 26200,00 грн, з яких: - 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 18200,00 грн - сума заборгованості за відсотками. За ствердженням позивача, з моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 13.01.2023 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Щодо кредитного договору від 10.01.2022 № 211268 10.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Селфі кредит» (первісний кредитор) та відповідачкою [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 211268, який укладено за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується через вебсайт або мобільний додаток. 29.02.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 211268 у сумі 5640,00 грн, з яких: - 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 640,00 грн - сума заборгованості за відсотками. За ствердженням позивача, з моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 29.02.2024 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статтю 131-2 Конституції України, статті 15, 16, 20, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525-526, 530, 549, 599, 610-612, 625-626, 628, 633-634, 638-639, 641-642, 1048-1049, 1054, 1056-1, 1082 ЦК України, статті 4, 13, 19, 27, 43, 58, 60, 133, 141, 175, 177, 184,247-279 ЦПК України, статті 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський обіг та фінансову звітність в Україні», постанова Національного Банку України №705 від 05 листопада 2014 року, та правові висновки Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року), у справі №732/670/19 (постанова від 09 вересня 2020 року), у справі 404/502/18 (постанова від 23 березня 2020року), у справі №127/33824/19 (постанова від 07 жовтня 2020 року). У судове засідання представник позивача не з`явився, у заявах по суті просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Позиція відповідача (а.с. 69 -77, 165-166) Відповідачка не скористалась своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила. Фактичні обставини справи, встановлені судом Щодо кредитного договору № 1 22 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (за договором - товариство, далі по тексту рішення також - первісний кредитор) та відповідачкою [PERSON] (за договором - клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту (далі - кредитний договір №1 або договір № 1) № 18448-12/2021, який підписано електронним підписом відповідачки зі застосуванням одноразового ідентифікатору, відтвореним шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора [NUMBER], про що свідчить п. 6.1, р. 7 договору-1 (а.с. 8-9). Відповідно до п. 1.1 договору № 1 товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 8000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20.01.2022. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 1.2 договору № 1). Згідно з п. 1.3 кредитного договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,25 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,25 % на добу. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору № 1 для клієнта, якому товариство перше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,5 % на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту. З метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5 % на добу (п.1.5 договору). Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом (п.1.6 кредитного договору). Відповідно до п. 2.1 договору № 1 сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. Пунктом 2.3 договору № 1 передбачено, що у разі недотримання умов встановлених п. 1.4 цього договору та/або в разі пролонгації кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до п.1.3 цього договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Якщо відповідно до пункту 1.5 цього договору, скориставшись промокодом, клієнт прострочить виконання зобов`язання, або в разі пролонгації кредиту зі зниженою процентною ставкою, нараховані згідно умов договору проценти підлягають перерахуванню за стандартною процентною ставкою (2,5 % на добу) з першого дня прострочення клієнтом строку, зазначеному в п.1.2 договору, в повному обсязі на загальних умовах, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору (п. 2.4 кредитного договору). Відповідно до п. 2.5 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно з п. 4.3 кредитного договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов цього договору. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору (п.6.3 кредитного договору). Підписанням цього договору клієнт дає свою згоду на те, щоб графік платежів розміщувався в електронному вигляді в Особистому кабінеті клієнта, зареєстрованому на вебсторінці товариства - https://www.zecredit.com.ua (п.6.4 кредитного договору). У п. 7 кредитного договору № 1 зазначено інформацію про прізвище, ім`я, по батькові клієнта « [PERSON] », ІПН [NUMBER] ; відомості про паспорт; номер телефону: [NUMBER] та електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Графіком платежів, який є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №18448-12/2021 від 22.12.2021, який було підписано електронним підписом позичальниці (відповідачки) одноразовим ідентифікатором [NUMBER], передбачено: дата платежу; кількість днів у розрахунковому періоді; суму платежу за розрахунковий період тощо (а.с. 10). З інформації щодо умов кредитування, яка була підписана електронним підписом позичальниці (відповідачки) одноразовим ідентифікатором [NUMBER], вбачаються основні умови кредитування, а саме: тип кредиту - позика; сума/ліміт кредиту - 8000,00 грн; строк кредитування - 30 днів; мета отримання кредиту - придбання споживачем товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача) на строк, визначений договором; процентна ставка, відсотків річних - 1,25 % на день - середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний (456,25 % річних), 2,50% на день - середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий (912,50 % річних), 2,50 % на день - базова процентна ставка за позикою (912,50 %) річних. Позикодавець надає позичальнику можливість сплатити проценти за користування позикою на акційних умовах виключно за умови виконання позичальником зобов`язань за укладеним договором. У випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за договором застосовується базова процентна ставка на позику. Проценти за користування позикою нараховуються до дня повернення позики включно (а.с.11). Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Інвеструм» від 02.09.2024 №2919_240902150251 успішно зараховано кошти на платіжну картку клієнта: 22.12.2021 10:45:06 на суму 8000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 126676300, призначення платежу: зарахування 8000 грн на картку [NUMBER] (а.с. 73, 100). 20.01.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 18448-12/2021 від 22.12.2021, яка підписана електронним підписом відповідачки зі застосуванням одноразового ідентифікатору, відтвореним шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора [NUMBER] (а.с.12). Згідно з п. 1 додаткової угоди від 20.01.2022 сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 30 днів, тобто до 18.02.2022. Будь які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення зупиняються, сума заборгованості клієнта становить 11000,00 грн. Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 20.01.2022 у зв`язку з відстроченням виконання зобов`язання за договором клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка платежів: термін на який надано кредит, кількість днів - 30; сума кредиту, грн - 8000,00; фіксована процентна ставка за день користування, % - 1,25; сума відсотків за користування кредитом, грн - 3000,00 грн; кількість прострочених днів (у разі наявності) - 0; до сплати (всього), грн - 11000,00. 18.02.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 18448-12/2021 від 22.12.2021, яка підписана електронним підписом відповідачки зі застосуванням одноразового ідентифікатору, відтвореним шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора [NUMBER] (а.с.13). Згідно з п. 1 додаткової угоди від 18.02.2022 сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 24.02.2022. Будь які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення зупиняються, сума заборгованості клієнта становить 10900,00 грн. Відповідно до п.2 додаткової угоди від 20.01.2022 у зв`язку з відстроченням виконання зобов`язання за договором клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка платежів: термін на який надано кредит, кількість днів - 7; сума кредиту, грн - 8000,00; фіксована процентна ставка за день користування, % - 1,25; сума відсотків за користування кредитом, грн - 2900,00 грн; кількість прострочених днів (у разі наявності) - 0; до сплати (всього), грн - 10900,00. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1, виконаним позивачем, заборгованість відповідачки [PERSON] за період з 13.01.2023 по 31.05.2024 становить 26200,00 гривень (8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18200,00 грн - сума заборгованості за відсотками) (а.с. 19). З розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №18448-12/2021 від 22.12.2021, який виконано та підписано електронним підписом представника ТОВ «ФК «Інвеструм», сума заборгованості відповідачки станом на 12.01.2023 становить 26200,00 грн, та складається з основної суми боргу - 8000,00 грн та відсотків - 18200,00 грн (а.с.74-84, 101-111). З розрахунку первісного кредитора також вбачається, що відповідачкою здійснювалися платежі на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, а саме: 20.01.2022 у сумі 5280,00 грн; 18.02.2022 у сумі 1680,00 грн; 15.07.2022 у сумі 10900,00 грн. Отже з розрахунку заборгованості вбачається факт часткового погашення відповідачкою [PERSON] заборгованості за процентами за користування кредитом, що йому нарахував первісний кредитор, у сумі 17860,00 грн (5280,00 + 1680,00 + 10900,00 = 17860,00). 13.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу № 13012023 (а.с. 14-16). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу № 13012023 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з реєстром боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку №4 до цього договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 5). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю ____ після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників, і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.17). Згідно з витягом з реєстру боржників від 13.01.2023 до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 18448-12/2021 у загальній сумі 26200 грн, з яких: - сума заборгованості за основною сумою боргу - 8000,00 гривень, сума заборгованості за відсотками - 18200,00 грн (а.с. 18). Щодо кредитного договору № 2 10 січня 2022 року між ТОВ «Селфі кредит» (за договором - товариство) та відповідачкою [PERSON] (за договором - споживач) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 211268 (далі - кредитний договір № 2 або договір № 2), який підписано електронним підписом відповідачки зі застосуванням одноразового ідентифікатору, відтвореним шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора [NUMBER] (а.с.24-29). Відповідно до п. 1.1 договору № 2 укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС (інформаційно-телекомунікаційної системи) товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача ІТС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача, та самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС товариства. Згідно п. 1.2 договору № 2 на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 5000,00 гривень. Тип кредиту - кредит (п.1.3 кредитного договору). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору строк кредиту - 61 день. Детальні терміни повернення та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою (якщо споживач є учасником програми лояльності), виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 цього договору. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.5 кредитного договору). Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору № 2 стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: 1) у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки (або споживач не є учасником програми лояльності); 2) у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору. З п. 2.1 кредитного договору № 2 вбачається, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору № 2 нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з п.4.1 кредитного договору № 2 строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену у п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2 (пп. 4.3.1-4.3.2) договору; - у порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1-4.3.2) договору. Продовження строку кредиту може бути здійснено на кількість днів, зазначену у п. 1.4 договору, на підставі додаткової угоди, що укладається між сторонами (п. 4.2.1). Пунктом 4.3 кредитного договору № 2 передбачено порядок автопролонгації строку кредиту (далі - автопролонгація). Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1 кредитного договору). Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених у пп. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача у порядку, передбаченому п. 4.2 договору (п.4.3.2 кредитного договору). У п. 11 кредитного договору № 2 зазначено інформацію про споживача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові споживача « [PERSON] », РНОКПП: [NUMBER] ; серія, номер паспорту; місце проживання: [ADDRESS] ; номери мобільних телефонів: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ; аmail: [INFO] та електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 211268 від 10.01.2022, яку було підписано електронним підписом відповідачки одноразовим ідентифікатором [NUMBER], передбачено: дата платежу; кількість днів у розрахунковому періоді; суму платежу за розрахунковий період тощо (а.с. 29 на звороті). З паспорту споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), вбачаються основні умови кредитування, а саме: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 5000,00 грн; строк кредитування - 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору; мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту - шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору; стандартна процентна ставка - 693,50 % річних (або 1,90% в день) (застосовується :1) якщо споживачу не доступна знижена процентна ставка або споживачем не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; 2) в період пролонгації та автопролонгації); знижена процентна ставка - 346,75 % річних або 0,95 % в день (застосовується протягом початкового строку кредиту, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки на стандартну процентну ставку, зокрема протягом строку кредиту (+ 3 дні) здійснено повне погашення заборгованості або відбулася пролонгація строку кредиту) (а.с. 30-31). 10.01.20222 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 211268 про надання споживчого кредиту від 10.01.2022, яку підписано електронним підписом відповідачки зі застосуванням одноразового ідентифікатору, відтвореним шляхом використання відповідачки одноразового ідентифікатора [NUMBER] (а.с.32). Відповідно п.1.1 додаткової угоди сторони домовились продовжити строк кредиту на 30 днів, у зв`язку з чим погодили внести зміни до договору: на часткову зміну п. 1.4 договору та додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту: 12.03.2022. У межах нового строку застосовується стандартна процентна ставка, визначена договором (п. 2 додаткової угоди). З паспорту споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)», вбачаються основні умови кредитування, а саме: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 5000,00 грн; строк кредитування - пролонгація 61 день; мета отримання кредиту - кредит отримано на споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту - кредит надано шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору; стандартна процентна ставка, відсотків річних (на період пролонгації) - 693,50 % річних (або 1,90 % вдень); тип процентної ставки - фіксована; реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою у період пролонгації, відсотків річних: 9900,84 % (а.с. 33-34). Відповідно до довідки ТОВ «Селфі кредит» від 09.09.2024 № 3219_240909150857 успішно зараховано кошти на платіжну картку клієнта: 10.01.2022 12:03:03 на суму 5000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 130259920, призначення платежу: зарахування 5000 грн на картку [NUMBER] (а.с. 95). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2, виконаним первісним кредитодавцем, станом на 29.02.2024 заборгованість відповідачки [PERSON] за період з 10.01.2022 по 08.04.2023 становить 5640,00 гривень (5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 640,00 грн - сума заборгованості за відсотками) (а.с. 40-41, 85-87, 112-114). 29.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29022024 (а.с. 35-37). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу № 29022024 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку № 4 до цього договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 5). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року ТОВ «Селфі кредит» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 7781 після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 290220224 від 29 лютого 2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників, і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 38). Згідно з витягом з реєстру боржників № 1 від 29.02.2024 до договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 211268 у загальній сумі 5640,00 грн, з яких: - сума заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 гривень, сума заборгованості за відсотками - 640,00 грн (а.с. 39). Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України - ЦКУ). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою, другою та третьою статті 207 ЦК України (станом на дату укладення кредитних договорів) передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Я кщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію». Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (тут та на далі у редакції, чинній станом на дату укладення спірних договорів) встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку: «Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням: Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом». У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ст. 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин (у період нарахування процентів)), у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 10561 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Частиною другою статті 3 цього закону у свою чергу передбачено, що цей Закон, крім положень щодо врегулювання простроченої заборгованості, пункту 9 частини третьої статті 9, пункту 15 частини першої та частини другої статті 12 цього Закону, не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця. Карантин, установлений постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями) діяв на території України з 12.03.2020 до 30 червня 2023 року. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» звільняв споживача від відповідальності за прострочення зобов`язань за кредитним договором, у тому числі за кредитним договором про споживчий кредит зі строком погашення кредиту до одного місяця, на період дії карантину. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачкою [PERSON] було укладено в електронній формі, що згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі, такі договори: - договір про надання коштів фінансового кредиту від 22.12.2021 № 18448-12/2021 з ТОВ «ФК «Інвеструм»; - договір про надання споживчого кредиту від 10.01.2022 № 211268 з ТОВ «Селфі кредит». Факт укладення таких договорів належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачкою на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договори між відповідачкою та первісними кредиторами не було б укладено. Доказів підписання договору від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачка суду не надала, про таке не повідомляла та не стверджувала, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надала. Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договорів саме відповідачкою. Такі факти не були спростовані відповідачкою. З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за договорами, а саме: за кредитним договором № 1 - 8000,00 грн та кредитним договором № 2 - 5000,00 грн, є законними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на умовах договорів. Факт набуття позивачем права вимоги до відповідачки за договорами суд також уважає доведеним належними та достатніми доказами. Позивачем надано всі докази на підтвердження переходу права вимоги за кредитними договорами, а саме договори факторингу, витяги з реєстрів боржників, акти прийому-передачі реєстру боржників. Такі докази підписані, а їх копії завірені належним чином. Здійснюючи перевірку розрахунків заборгованостей за договорами, наданих позивачем, суд висновує таке. У дослідженому судом договорі про надання фінансового кредиту від 22.12.2021 №18448-12/2021 (договір № 1) було встановлено строк користування кредитом - 30 днів, через 30 днів сума кредиту, отриманого відповідачкою від кредитодавця (первісного кредитору) мала б бути повернута. Разом з тим сторонами було укладено дві додаткові угоди до договору про відстрочення виконання зобов`язання, а саме: 20.01.2021 укладено додаткову угоду про відстрочення зобов`язання на 30 днів, тобто до 18.02.2022, та 18.02.2022 укладено додаткову угоду про відстрочення зобов`язання на 7 днів, - до 24.02.2022. Тобто всього строк кредитування за кредитним договором № 1 становив 67 днів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) зробила такий уточнений висновок (п. 141): «у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором». Крім того ВП ВС у п. 122-128 цієї постанови роз`яснила таке: «122. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). 123. Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 124. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012 (на неврахування якої судом апеляційної інстанції посилається АТ «МР Банк») суд здійснив відповідне тлумачення умов кредитного договору. 125. Зокрема, суд установив, що кредитним договором були передбачені проценти за неправомірне користування кредитом - це плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються. У випадку порушення позичальником установленого пунктом 2.2 договору строку погашення отриманого кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із процентної ставки у розмірі 36 % річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з пунктами 3.3, 3.4 цього договору (пункти 42, 43 вказаної вище постанови). 126. Здійснивши тлумачення умов кредитного договору, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України (пункт 50 вказаної вище постанови). 127. Тобто у справі № 5017/1987/2012 сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір. Установивши зазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення таких процентів. 128. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». У даній справі, що вирішувалася судом, чітко та недвозначно вбачається, що умови договору кредиту передбачають нарахування процентів як плати за правомірне користування позикою (30 днів/67 днів (з урахуванням пролонгації) та як міри відповідальності після закінчення строку кредиту, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Про таке свідчать і відповідні формулювання умов спірного договору про сплату процентів («нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування коштами …» «обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом»; «якщо клієнт не повернув кредит у строк …., проценти продовжують нараховуватися за кожен день …, починаючи з дня прострочення виконання умов договору» тощо). Положеннями ст. 625 ЦК України обґрунтував й свої позовні вимоги позивач у позовній заяві. З доказів, наданих позивачем та досліджених судом, які зазначені судом вище у розділі «Фактичні обставини…» вбачається, що сума кредиту за договором від 22.12.2021 № 18448-12/2021 (договір № 1) становить 8000,00 грн; строк повернення (з урахуванням строку пролонгації) - 67 днів; договірна дата повернення кредиту (з урахуванням змін) - 24.02.2022; процентна ставка базова в день - 2,5 %, яка застосовується у межах строку кредиту. Отже сума процентів за правомірне користування кредитними коштами буде складати - 13400,00 грн (8000,00 х 2,5 % х 67 = 13400,00). Решта сума процентів, пред`явлена до стягнення, - 4800,00 грн (18200,00 - 13400,00 = 4800,00) - проценти, нараховані на прострочену суму кредиту поза межами строку кредитування. Отже, суд уважає, що розрахунки заборгованості, надані позивачем, за кредитним договором № 1 не у повній мірі відповідають вимогам закону та уважає, що положення пункту 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній у період нарахування процентів за договором) цілком застосовні й до даного спору. У період нарахування таких процентів не була завершена дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Закон України «Про споживче кредитування» звільняв споживача від відповідальності за прострочення зобов`язань за кредитним договором, у тому числі за кредитним договором про споживчий кредит, договором позики зі строком погашення кредиту/позики до одного місяця на період дії карантину. Тлумачення пункту 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній у період нарахування процентів за договором) свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: -в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину; -в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; -у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) у тому числі, але не виключно, неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Законодавець на рівні акту цивільного законодавстві передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити проценти за неправомірне користування позикою, кредитом. Такий обов`язок припиняється без його виконання.» Отже, суд уважає, що відповідачка на підставі п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» звільнялася від відповідальності перед первісним кредитором, а відповідно й перед позивачем як правонаступником, за прострочення виконання зобов`язань за договором кредиту; звільнялася від обов`язків сплачувати кредитодавцю інші платежі (проценти за період прострочення), сплата яких передбачена договором кредиту за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) відповідачкою зобов`язань за таким договором. Отже, за договором № 1 сума процентів 4800,00 грн (18200,00 - 13400,00 = 4800,00) нарахована первісним кредитором та пред`явлена до стягнення позивачем неправомірно. Така сума процентів, нарахована на прострочену заборгованість поза межами строку кредитування, підлягала списанню кредитодавцем, а обов`язок відповідачки по сплаті процентів, нарахованих за понадстрокове користування кредитом, припинявся без його виконання. Відповідно, у задоволенні вимог в цій частині суд відмовляє за безпідставністю. Також, суд ураховує, що відповідачкою було частково сплачено заборгованість за кредитним договором, а саме 20.01.2022 на суму 5280,00 грн, 18.02.2022 на суму 1680,00 грн та 15.07.2022 на суму 10900,00 грн. Загалом у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1 відповідачка сплатила 17860,00 грн. Вказану суму коштів первісний кредитор зарахував у рахунок погашення процентів, нарахованих поза межами строку кредитування. Оскільки зі загальної суми пред`явлених до стягнення процентів за користування позикою суд уважає підставними та обґрунтованими тільки проценти, що нараховані у період строку дії кредиту, на суму 13400,00 грн, та суму неповернутого кредиту - 8000,00 грн, загалом на суму 21400,00 грн, то суму часткової оплати слід зарахувати у рахунок погашення саме правомірно нарахованої суми заборгованості за кредитом з урахуванням черговості, визначеної ст. 534 ЦК України. Після такого зарахування сума заборгованості за договором позики буде становити 3540,00 грн (8000,00 (кредит) + 13400,00 (правомірна нараховані проценти за користування кредитом) - 17860,00 (часткове погашення) = 3540,00 (тіло кредиту)). Підсумовуючи все викладене вище суд уважає такими, що є доведеними, обґрунтованими та підставними позовні вимоги у частині стягнення позивачем з відповідачки суми заборгованості за кредитним договором № 1 у загальному розмірі 3540,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог (26200,00 - 3540,00 = 22660,00) суд відмовляє за безпідставністю. Також з доказів, наданих позивачем та досліджених судом, які зазначені судом вище у розділі «Фактичні обставини…» убачається, що сума кредиту за договором від 10.01.2022 № 211268 (договір № 2) становить 5000,00 грн; строк повернення - 61 день (з урахуванням пролонгації); договірна дата повернення кредиту - 12.03.2022, процентна ставка базова в день - 1,90 %. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам кредитного договору, судом перевірений та арифметичних неузгодженостей у розрахунку судом не виявлено. Підсумовуючи все викладене вище суд уважає такими, що є доведеними, обґрунтованими та підставними позовні вимоги у частині стягнення позивачем з відповідачки суми заборгованості у загальному розмірі 9180 гривень 00 копійок, а саме: 1) за кредитним договором від 22.12.2021 № 18448-12/2021 - 3540 гривень 00 копійок (сума заборгованості за основною сумою кредиту); 2) за договором позики від 10.01.2022 № 211268 у загальній сумі 5640 гривень 00 копійок, а саме: сума заборгованості за основною сумою кредиту - 5000 гривень 00 копійок, сума заборгованості за процентами - 640 гривень 00 копійок. У задоволенні решти позовних вимог у сумі 22660,00 грн суд відмовляє за безпідставністю. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 3028,00 грн (а.с. 1). З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (28,83 % від ціни позову), суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача пропорційна до розміру задоволених позовних вимог, а саме - 872,97 грн (3028,00 х 28,83 % = 872,97).

Outcome: partial