Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення 106 496,43 грн заборгованості за кредитним договором, з яких: 2 467,74 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 104 028,69 грн. - заборгованість за пенею. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2021 позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 1 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/3623/21, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 30 березня 2021 року відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на тому, що (1) до заявлених вимог сплила позовна давніть, встановлена законом, і сторонами не були укладені угоди про збільшення тривалості позовної давності; (2) заявлені до стягнення суми процентів не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому позивачем розрахунку, матеріали справи також не місять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача у розмірі 106496,43грн.; (3) за порушення умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів, позивач нараховує і штраф, і пеню, що суперечить положенням статті 61 Конституції України. Також відповідач зауважує, що позивач не надав доказів оформлення та укладення між сторонами та отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб у сукупності із Заявою свідчило про укладання у належній формі договору про надання банківських послуг, не надав доказів відкриття та ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, яка мала б підтвердити рух коштів. 12 травня 2021 року позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань з погашення заборгованості сторони підписали додаткову угоду від 11 лютого 2019 року, за умовами якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та у строки, вказані в цій угоді, також у цій угоді сторони визначили і строк повернення кредиту. Щодо позовної давності позивач вказує, що згідно з умовами договору строк виконання зобов`язання був встановлений до 25 серпня 2019 року, а з позовом до суду позивач звернувся 14 лютого 2021 року, тобто у межах позовної давності. За вимогами про стягнення пені на думку позивача, позовна давність не сплила, оскільки порушення зобов`язання є триваючим. У запереченні на відповідь на відзив відповідач повторно заявив про застосування позовної давності. 25 січня 2024 року позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором від 11 лютого 2019 року у розмірі 3 364,22 грн, з якої 2 467,74 грн. - заборгованість за відсотками, 896,48 грн. - заборгованість з пені. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 21 грудня 2012 року з метою отримання банківських послуг відповідачем була підписана Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н. 11 лютого 2019 року АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором уклали додаткову угоду до кредитного договору №SAMDN52000071706489. Відповідно до пункту 1.1. цієї угоди сторони погодили, що сума заборгованості, що виникла у період з дати укладення договору і до дати підписання цієї угоди складає 114 744,66 грн. Пунктами 1.2. - 1.4. угоди встановлено, що банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла у період з дати надання клієнту кредиту, а саме здійснює прощення: процентів на 0 грн., комісій на 0 грн., пені на 96 503,31 грн., штрафу на 611,61 грн.; строк повернення кредиту - до 25 серпня 2019 року, процентна ставка - 0,01%. Як передбачено пунктом 1.5. додаткової угоди клієнт зобов`язується провести платіж у погашення заборгованості по договору у розмірі не менше 2 644,46 грн. у строк не пізніше 11 лютого 2019 року, а подальше погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 2 497,54 грн. до 25 числа місяця протягом 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу становить 2 497,58 грн. Згідно з пунктом 1.6. додаткової угоди визначено, що відповідно до ст. 212 ЦК України вона укладається з відкладальною обставиною, а саме у випадку належного виконання зобов`язань, передбачених пунктом 1.5. договору вступають у силу умови про прощення заборгованості, визначені у п. 1.2. угоди, умови про зміну процентної ставки.. У випадку прострочення виконання клієнтом будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 1.5.2. угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, на 31 день умова про прощення частини заборгованості, передбачена п. 1.2. умова про зміну процентної ставки, передбачена пунктом 1.4 не застосовується. Сторони також погодили графік погашення заборгованості. Як свідчать надані позивачем виписки з рахунку для обліку кредитної заборгованості, відповідач частково виконала свої зобов`язання за кредитним договором та додатковою угодою. З розрахунку заборгованості за договором № SAMDN52000071706489 від 11 лютого 2019 року слідує, що загальна сума заборгованості відповідача за договором станом на 09 січня 2024 року становить 3 364,22 грн та складається з: заборгованості за відсотками у сумі 2467,74 грн та пенею у сумі 896,48 грн. Сума пені у розмірі 103 132,21 грн. списана позивачем на підставі рішення Правління Банку від 27 червня 2023 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Заперечення відповідача щодо підстав виникнення вимог, встановлення та погодження умов виконання кредитних зобов`язань, в тому числі штрафних санкцій, суд відхиляє, оскільки підставою заявлених вимог у цій справі є невиконання відповідачем умов додаткової угоди від 11 лютого 2019 року до кредитного договору №SAMDN52000071706489. Доказів щодо належного виконання цієї додатковї угоди і внесення платежів у розмірі та строки, передбачені цією угодою, відповідач суду не надала, розрахунок суми заборгованості не спростувала. Посилання відповідача на пропуск позовної давності до заявлених вимог суд вважає безпідставним, оскільки строком повернення заборгованості відповідно до пункту 1.3. додаткової угоди є 25 серпня 2019 року, а з позовом до суду позивач звернувся 14 лютого 2021 року, тобто у межах позовної давності Отже, зважаючи на те, що позичальник не виконав грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права кредитодавця АТ КБ «ПриватБанк» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання позовної заяви покладається на відповідача.

Outcome: approved