Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] у грудні 2023 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] , [PERSON] із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] 16.06.2023 о 13 год. 10 хв. по [ADDRESS] керувала транспортним засобом SKODA FABIA д.н.з. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не переконалася, що це буде безпечно та здійснила наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] . Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 03.07.2023 у справі № 588/1341/23 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 01.08.2023 у справі № 588/1502/23 було зобов`язано слідчого або іншу особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної події, що сталася 16.06.2023 по вул. Набережній, 3 у м. Тростянець Сумської області. Досудовим розслідуванням було встановлено, що внаслідок вказаної ДТП [PERSON] та [PERSON] доставлялися для надання медичної допомоги до приймального відділення КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ». Керований відповідачкою автомобіль зазнав механічних пошкоджень, але ознак його технічної несправності не виявлено, системи, які впливають на безпеку руху були у нормі, їх відмов під час експлуатації транспортного засобу не відмічалось. Висновком експерта від 06.09.2023 № 278 за результатами судово-медичної експертизи [PERSON] згідно наданої медичної документації за наслідками ДТП встановлено діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку», тілесних ушкоджень не було виявлено. Також висновком експерта від 06.09.2023 № 279 за результатами судово-медичної експертизи [PERSON] згідно наданої медичної документації за наслідками ДТП встановлено, що остання отримала легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, а саме: забійне садно правого колінного суглобу, забійні гематоми м`яких тканин правого стегна та гомілки. Кримінальне провадження № 12023200540000181 від 04.08.2023, яке було розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, 12.09.2023 було закрито. Відповідачка не проінформувала позивачів про наявність чинного страхового полісу. На момент дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність водія автомобіля SKODA FABIA д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на підставі полісу № 213416559 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідачка не відшкодувала позивачам завдану внаслідок ДТП матеріальну та моральну шкоду. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди завданої [PERSON] представник зазначив, що остання за наслідками ДТП отримала закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку. Їй було призначено амбулаторне лікування та нагляд у невропатолога за місцем проживання. Внаслідок ДТП [PERSON] втратила душевний спокій та рівновагу, перенесла значні душевні страждання, втратила сон, спокій, апетит, погіршився стан здоров`я, нервової системи та пам`яті. Завдану їй моральну шкоду позивачка оцінює у 20000 грн. Розмір моральної та матеріальної шкоди завданої [PERSON] . представник обґрунтував тим, що остання за наслідками ДТП отримала закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку, перенесла значний фізичний біль та страждання, стрес. Отримала забій обох колінних суглобів, забійні гематоми м`яких тканин правого стегна та гомілки. За наслідками отриманої черепно-мозкової травми страждає на періодичний судинний головний біль, перебуває у процесі лікування та потребує обов`язкового профілактичного огляду у 2024 році. Також [PERSON] пережила сильний психологічний стрес, що призвело до зміни якості життя та його звичного ритму. Вона була вимушена відмовитися від планів на літній відпочинок, отримані травми стали на заваді її заняттям танцями та спортом. Починаючи з 16.06.2023 вона вимушено не відвідувала заняття у ансамблі сучасного танцю «Конфеті». Станом на теперішній час вона не може повноцінно займатися фізичною культурою у школі та танцями у ансамблі. Вона була вимушена пройти лікування у зв`язку з чим витрати на пальне та придбання медичних препаратів склали 8372,92 грн. Розмір моральної шкоди оцінює у 50000 грн. Посилаючись на зазначені обставини представник позивачів просить суд: 1) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму завданої моральної шкоди в розмірі 20000 грн; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму завданої моральної шкоди в розмірі 50000 грн; 3) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 8372,92 грн. Ухвалою судді Щербаченко М.В. від 15.01.2024 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд. 07.02.2024 представником відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було подано відзив на позов у якому зазначив, що єдиною підставою для виплати страхового відшкодування є страховий випадок. У відповідача відсутній обов`язок виплатити страхове відшкодування, оскільки відповідно до ст. 6 «Про страхування» обов`язковою умовою для виплати є наявність вини страхувальника, тобто [PERSON] у вчиненні ДТП. Однак станом на дату розгляду справи судом [PERSON] до кримінальної відповідальності за вчинення ДТП та нанесення шкоди середньої тяжкості у встановленому законом порядку притягнута не була. Тому страховий випадок не настав. Вимоги позивача свідчать про те, що він не подавав страхову заяву про страхове відшкодування, що у свою чергу унеможливлює прийняття страховиком рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування. Подання заяви про страхове відшкодування є правом потерпілого та /або особи, яка має право на отримання страхового відшкодування та є одним із елементів, який свідчить про бажання отримати страхове відшкодування. Тому страхова компанія не порушила жодних прав та законних інтересів позивачів, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Також представник відповідача зазначив, що відшкодуванню підлягають лише обґрунтовані витрати на лікування, тобто ті, які мають прямий причинно-наслідковий зв`язок між завданим особі ушкодженням внаслідок ДТП та безпосередньо впливають на відновлення/покращення стану здоров`я такої особи та підтверджуються призначенням лікарів, програмою реабілітації, відповідною медичною документацією, яка підтверджує витрати. Позивачкою не доведено прямого причинно-наслідкового зв`язку між витратами на лікування та настанням події, яка має ознаки страхового випадку. Тому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. 14.02.2024 представник відповідачки [PERSON] подав відзив на позов, у якому зазначив що не погоджується з розміром заявлених вимог, визнає вимоги в частині відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 2000 грн. Вчиненим правопорушенням не було завдано матеріальної шкоди [PERSON] , яка підлягає до відшкодування страховою компанією, та взагалі не було завдано матеріальної та моральної шкоди [PERSON] . За вчинене адміністративне правопорушення відповідачка понесла справедливе, визначене судом покарання. Були спроби примиритися з потерпілою стороною, однак потерпіла висувала захмарні суми до відшкодування, що перебували у відірваності від матеріального стану відповідачки та характеру заподіяної шкоди. Крім того, справа розглядалася у адміністративному порядку і не досліджувалися письмові докази, що стосуються заподіяння матеріальної шкоди у розрізі реальності та необхідності застосування, відповідно до медичної документації. Оскільки завдані моральні страждання перебувають у опосередкованій залежності від заподіяної матеріальної шкоди, то цей аспект має вкрай важливе значення. Зазначені обставини, що підтверджують розмір заподіяної шкоди з боку відповідача не підтверджується матеріалами справи. Внаслідок дій відповідачки моральні втрати не призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, так як додані до позову документи не доводять, що спричинені відповідачкою дії призвели до непрацездатності. У висновку СМЕ № 279 від 06.09.2023 вказано, що [PERSON] були завдані легкі тілесні ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я. Не наведено прямої залежності від дій відповідачки і шкоди здоров`я позивачки, що спричинило порушення нормальних життєвих та соціальних зв`язків. У висновку СМЕ № 278 від 06.09.2023 вказано, що [PERSON] тілесних ушкоджень не отримала та не наведено прямої залежності від дій відповідачки і шкоди здоров`я позивачки, що спричинило порушення нормальних життєвих та соціальних зв`язків. Стороною позивача не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження розміру реальних збитків, які понесли позивачі у зв`язку зі зміною життєвих планів. Наявні у матеріалах справи довідки, консультативні висновки з лікарні не містять даних щодо лікування і призначення медичних препаратів, які вказані в позовній заяві. Жодних медичних документів про проходження лікування до позову не додано. Надані чеки на придбання медичних препаратів не обумовлено призначенням лікарів. Попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн, вважає явно завищеним та не підтверджений доказами. Тому представник відповідачки просив частково задовольнити позов та зменшити розмір судових витрат. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. від 08.04.2024 прийнято справу до свого провадження та розпочато розгляд справи спочатку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] , її законний представник [PERSON] , представник позивачів адвокат Сумцов Є.С. заявлений позов підтримали повністю обґрунтувавши обставинами викладеними у позовній заяві. Також [PERSON] , пояснила, що події ДТП вона пам`ятає як сьогодні. Після цього вона погано спить. В той день вона з матір`ю підійшли до банкомата, та відчула удар та біль в нозі. Було багато витрачено часу на поїздки в лікарню, залишилися шрами від травми. На даний час вона не відвідує гурток, оскільки сама боїться переходити дорогу, боїться машин. Крім того, [PERSON] пояснив, що дружина та дитина відмовилися від госпіталізації в Охтирській ЦРЛ. На лікування дружини та дитини придбавалися ліки. Тоді не думали про те, щоб збирати чеки, необхідно було відновити здоров`я. При ударі у дружини погіршився зір та пам`ять, порушилась психіка. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Борика О.О. у судовому засіданні позов визнали частково, зокрема погодились на відшкодування позивачці [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2000 грн та заперечили щодо інших вимог позивачів посилаючись на обставини викладені у відзиві. Також відповідачка пояснила, що згодна з тим, що вона завдала шкоду, але вважає розмір заявлених вимог завищеним. Крім того, представник відповідачки звернув увагу на те, що в даній справі складена одна позовна заява від двох позивачів, тому останні не могли понести витрати на правничу допомогу по 5000,00 грн. Представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився, але у відзиві на позов вказав, що просить розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про відшкодування шкоди, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що [PERSON] 16.06.2023 о 13 годині 10 хвилин у м. Тростянець по вул. Набережній, 3, керувала транспортним засобом SKODA FABIA з номерним знаком [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не переконалася, що це буде безпечно та здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , яка стояла на тротуарі біля магазину «Кристал», внаслідок чого пішоходу заподіяно тілесне ушкодження, автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а власнику завдано матеріальних збитків. Наведені обставини підтверджуються постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 03.07.2023 у справі № 588/1341/23 провадження 3/588/608/23, згідно якої [PERSON] була визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а.с. 9). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладених у постанові від 05.09.2019 по справі №234/16272/15-ц при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01.08.2023 у справі № 588/1502/23 було зобов`язано слідчого або іншу особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної події, що сталася 16.06.2023 по [ADDRESS] (а.с. 10-11). Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 12.09.2023 та висновків судово-медичних експертиз № 278 та № 279 від 06.09.2023 в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12023200540000181 від 04.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та [PERSON] доставлялися для надання медичної допомоги до приймального відділення КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ». Автомобіль SKODA FABIA з номерним знаком [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, але ознак його технічної несправності не виявлено, системи, які впливають на безпеку руху були у нормі, їх відмов під час експлуатації транспортного засобу не відмічалось. У [PERSON] тілесних ушкоджень не було виявлено. Діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку» встановлений на основі суб`єктивних факторів, не підтверджується об`єктивними відомостями. У [PERSON] маються тілесні ушкодження: забійне садно правого колінного суглобу, забійні гематоми м`яких тканин правого стегна та гомілки. Кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 12-16). На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля SKODA FABIA д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на підставі полісу № 213416559 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю встановлена полісом у розмірі 320000 грн, а за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160000 грн (а.с. 17, 20, 21). Про настання страхового випадку [PERSON] не повідомляла ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (а.с. 23). Згідно довідок виданих КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» від 16.06.2023 за № 503, 504 [PERSON] та [PERSON] були оглянуті лікарем та їм обом установлено діагноз: струс головного мозку, ситуаційна реакція на стрес. Також у [PERSON] було виявлено: забій обох колінних суглобів, забійне садно правого колінного суглобу (а.с. 24, 27). З довідки виданої КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» від 17.07.2023 за № 1301/4.1 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зверталися за медичною допомогою 20.06.2023. Зокрема [PERSON] зверталася до лікаря ортопеда, діагноз: забій задньої поверхні правого стегна. Також [PERSON] зверталася до лікаря невропатолога, діагноз: струс головного мозку. Призначено амбулаторне лікування. Крім того, [PERSON] зверталася до лікаря невропатолога, діагноз: струс головного мозку. Призначено амбулаторне лікування (а.с. 28). Згідно консультативних висновків спеціалістів ортопеда та невролога від 17.07.2023 та медичних довідок [PERSON] були встановлені діагнози: забійні гематоми м`яких тканин правого стегна та гомілки у процесі лікування, а також судинний головний біль як наслідок за ЧМТ. Рекомендовано обмеження фізичних навантажень. Призначено лікування: долаксен фаст місцево втирати 1-2 рази на день; діакарб 1 таб. Зранку; ас паркам 1 таб. 3 рази на добу; пірацетам 200 в таб. 3 рази на добу (а.с. 29-32). З довідки виданої Комунальним позашкільним навчальним закладом Тростянецької районної ради «Палац дітей та юнацтва» від 26.06.2023 №143 та відповіді наданої на запит представника позивачок від 07.07.2023 за №152 вбачається, що [PERSON] є вихованкою зразкового ансамблю сучасного танцю «Конфеті» в якому навчається з 2015 року. Протягом навчання зарекомендувала себе відповідальною, працелюбною, цілеспрямованою та наполегливою. В складі ансамблю була неодноразовим переможцем міжнародних, всеукраїнських та обласних конкурсів. З 16.06.2023 [PERSON] заняття не відвідувала (а.с. 33-34). Згідно чеків на придбання медикаментів підтвердженими є витрати коштів у розмірі 2649 грн (а.с. 35-38). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стороною позивачів було заявлено вимогу про стягнення із страхової компанії матеріальної шкоди, яка складається із витрат на лікування [PERSON] у розмірі 8372,92 грн. Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стороною позивача у ході судового розгляду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичних витрат на лікування [PERSON] у заявленому розмірі 8372,92 грн. Надані представником позивачок чеки на придбання бензину суд не приймає як належні докази на підтвердження фактичних витрат на лікування [PERSON] , оскільки стороною позивача не доведено, що саме така кількість бензину була використана при поїздках до лікарні, зокрема не зазначено марку та модель транспортного засобу на якому позивачки їздили до лікарні, не наведено розрахунок витрат палива на подолану транспортним засобом відстань. Відтак суд вважає, що з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати на лікування у розмірі 2649,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги позивачів у частині відшкодування моральної шкоди суд враховує таке. Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації, а крім того у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності. Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Водночас, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди. Аналізуючи суть порушення прав [PERSON] пов`язаних із отриманням закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку внаслідок чого вона проходила амбулаторне лікування, а також те, що вона є особою з інвалідністю третьої групи, суд вважає, що факт такого порушення свідчить про заподіяння позивачці моральних страждань, що призвело до зміни якості життя, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Аналізуючи суть порушення прав [PERSON] пов`язаних із отриманням тілесних ушкоджень, які хоч і кваліфікуються як легкі, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, але внаслідок яких позивачка тривалий час проходила лікування, змушена була припинити відвідування занять сучасного танцю, при тому що вона є неодноразовою переможницею міжнародних, всеукраїнських та обласних конкурсів, станом на теперішній час не може повноцінно займатися фізичною культурою, а також має острах від машин під час переходу дороги, про що зазначила у судовому засіданні, суд вважає, що отримані під час ДТП травми позначилися на здоров`ї [PERSON] , призвели до зміни якості життя, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначене свідчить про заподіяння [PERSON] моральних страждань. Враховуючи тривалість порушення прав позивачів та їх негативні наслідки, обставини, за яких позивачі зазнали моральних страждань кожен окремо, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідачки у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивачки [PERSON] 10 000 грн, а на користь позивачки [PERSON] 25 000 грн. Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди буде достатнім для компенсації немайнових втрат позивачів, які в інший, не грошовий спосіб, поновити неможливо, та реальним з точки зору виконання судового рішення як складової права на справедливий суд та однієї з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачі судовий збір не сплачували, оскільки звільнені від його сплати на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на те, що позовні вимоги судом задоволені частково, тому судовий збір має бути стягнутий з відповідачів на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів понесених кожним з позивачів судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі по 5000 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачів у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: ордери на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 20.12.2023; договори про надання правової допомоги від 24.06.2023; додаток до договору № 1 від 24.06.2023; додаток до договору № 2 від 19.12.2023; акти приймання-передачі наданих послуг № 2 від 27.09.2024; розписку від 24.06.2013 про отримання від [PERSON] 5000 грн за надану професійну правничу допомогу та квитанції від 27.09.2024 про отримання від [PERSON] та [PERSON] по 5000 грн за надану професійну правничу допомогу (а.с. 41-46, 145-152). Указані докази підтверджують факт понесення позивачами витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір по 5000 грн кожним з позивачів. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивачів докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно актів приймання-передачі наданих послуг № 2 від 27.09.2024 адвокатом Сумцовим Є.С. на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 24.06.2023 було проведено з кожним з клієнтів: консультацію щодо спору, вивчення та юридичний аналіз чинного законодавства та судової практики, узгодження правової позиції, підготовка позовної заяви на що витрачено 3 години та вартість робіт склала 3000 грн; підготовка адвокатського запиту до страхової компанії та аналіз отриманих документів на що витрачено 30 хв. та вартість робіт склала 500 грн; представництво інтересів клієнта під час розгляду справи в судових засіданнях на що витрачено 1 год. та вартість робіт склала 1000 грн; підготовка заяви про розподіл судових витрат на що витрачено 30 хв. та вартість робіт склала 500 грн (а.с. 149-150). Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа є незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а позовна заява складається з чотирьох аркушів, тому її складання не вимагає значного часу. Крім того, представник позивачок склав лише одну позовну заяву, що не узгоджується з актами приймання-передачі наданих послуг. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] та [PERSON] до суми 3000 грн на кожну з позивачок. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню частково, тому з відповідачів на користь позивачок підлягають стягненню понесені ними витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial