Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , у якому просить встановити юридичний факт смерті особи, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, яка народилася у селі Боброїди, Жовківського (на сьогоднішній день Львівського) району Львівської області, померла [INFO] у селі Любеля, Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , а треті особи [PERSON] та [PERSON] є її рідними братами. Позивач стверджує, що в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Любельської сільської ради Жовківського району Львівської області під номером 629 зареєстрований сертифікат серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , площа 0,74 га. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Зазначає, що після смерті [PERSON] вона як дочка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, має намір успадкувати належне їй майно. Однак їй не вдалося знайти свідоцтво про смерть матері [PERSON] , також відсутні будь-які медичні документи, якими б підтверджувалася смерть [PERSON] . Позивач вказує, що вона зверталася в Жовківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, їй було надано відповідь, що актовий запис про смерть громадянки [PERSON] , [INFO] , у відділі відсутній. Пошук актового запису про смерть зазначеної громадянки проведено по селу Любеля колишнього Жовківського району з 1996 року по 2002 рік та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Їй повідомлено, що для державної реєстрації смерті необхідно звернутися до будь-якого органу реєстрації актів цивільного стану. Підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, рішення суду про оголошення особи померлою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Зважаючи на те, що її мати, [PERSON] , померла ще [INFO] , медичні документи, форми яких затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, не були чинними на день її смерті. Крім того, не дали результату пошуки будь-яких медичних документів, які б підтверджували смерть [PERSON] . А тому, єдиним способом провести державну реєстрацію смерті матері, [PERSON] , є встановлення факту її смерті в певний час за рішенням суду. Як наслідок вона й звернулася в суд із даним позовом. Стверджує, що юридичний факт смерті [INFO] особи, [PERSON] , [INFO] , громадянки України, яка народилася у селі Боброїди, Жовківського (на сьогоднішній день Львівського) району Львівської області, у селі Любеля, Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області підтверджується довідкою за вих. № 77, яка видана 18 лютого 2024 року релігійною організацією «Релігійна громада Львівської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) парафії Успіння Пресвятої Богородиці у селі Бесіди Львівського району Львівської області, з якої вбачається, що на території цвинтаря у селі Бесіди дійсно знаходиться надгробний хрест [PERSON] ( [INFO] - 27.11.1999), родина у визначені церковним календарем поминальні дні проводить заупокійну молитву на місці поховання [PERSON] ; фотографією нагробного пам`ятника матері, [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Щодо обставин смерті, позивач зазначає, що [INFO] її мати, [PERSON] , поверталася із млина, їй стало погано на шляху додому, вона впала на дорозі та померла, свідками чого були односельчани. Позивач просить позовну заяву задовольнити. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 25 липня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження на 26 вересня 2024 року о 11 год. 00 хв. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак вона подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого відповідач був повідомлений належним чином, однак від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Також в клопотанні відповідач зазначив, що не заперечує проти позову. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак із Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Також в клопотанні відповідач зазначив, що не заперечує проти позову, при вирішенні спору покладається на думку суду. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином. Від них на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв, в тому числі про відкладення розгляду справи. Суд враховує, що неявка третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи. А тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представників відповідачів, третіх осіб, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані відповідачами заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі, та без участі третіх осіб, зважаючи на те, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Оскільки всі учасники справи в підготовче судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідачі не заперечують проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так як встановлення юридичного факту смерті особи в певний час пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд проводить розгляд справи саме в порядку позовного провадження. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичного факту необхідне позивачу для реєстрації смерті матері та подальшого спадкування після її смерті. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Любеля, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , який виданий 20 червня 2018 року органом 4615 (арк. спр. 11). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. [PERSON] , 26 листопада 2002 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що було складено запис № 3623. Однак рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 16 червня 2022 року у справі № 466/2298/22, провадження № 2/466/1530/22, яке набрало законної сили 18.07.2022 року, даний шлюб розірваний, після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « [PERSON] » (арк. спр. 15-17). З свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , яке видане сільським ЗАГС села Любеля 14 лютого 1973 року, встановлено, що вона народилася [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 31.01.1973 року було зроблено запис за № 4. Її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк. спр. 18). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 28 січня 2011 року, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк. спр. 19). Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане сільським ЗАГС села Любеля 04 лютого 1966 року, стверджується, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк. спр. 20). Тобто [PERSON] та [PERSON] є рідними братами позивача [PERSON] . У довідці № 19-06/154, яка видана Любельським старостинським округом № 8 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 26.02.2024 року, зазначено, що в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Любельської сільської ради Жовківського району Львівської області під номером 629 зареєстрований сертифікат серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , площа 0,74 га. (арк. спр. 21). Від імені громадянки [PERSON] у Любельській сільській раді заповіт не посвідчувався, що підтверджується довідкою № 19-06/170, яка видана Любельським старостинським округом № 8 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 08.03.2024 року (арк. спр. 22). Як зазначає позивач у позовній заяві, її мати, [PERSON] , померла [INFO] . Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Суд враховує, що після смерті матері позивач [PERSON] як дочка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. У листі Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 2/33.6-02-13 від 15.03.2024 року зазначено, що актовий запис про смерть громадянки [PERSON] , [INFO] , у відділі відсутній. Пошук актового запису про смерть зазначеної громадянки проведено по селу Любеля колишнього Жовківського району з 1996 року по 2002 рік та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян (арк. спр. 29). Як зазначає позивач у позовній заяві, медичні документи, форми яких затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, не були чинними на день її смерті. Крім того, не дали результату пошуки будь-яких медичних документів, які б підтверджували смерть [PERSON] . Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2)\~рішення\~суду\~про\~встановлення\~факту смерті особи в певний час або\~про\~оголошення її померлою. Згідно з Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є:\~а)\~лікарське\~свідоцтво\~про\~смерть\~(форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі -\~лікарське\~свідоцтво\~про\~смерть); б)\~фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в)\~лікарське\~свідоцтво\~про\~перинатальну\~смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров`я України.\~ Відповідно до ч. 3 ст.\~49\~ЦК України, та ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-VІ,\~державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати смерть особи у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 293 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої\~статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Правовідносини щодо розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регулюються Главою 6 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).\~ Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку, передбачений у частинах першій та другій\~статті 315 ЦПК України. Відповідно до пункту 8 частини першої\~статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга\~статті 315 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час позивачу необхідне для подальшої державної реєстрації смерті матері, [PERSON] , та спадкування після її смерті. Юридичний факт смерті [INFO] особи, [PERSON] , [INFO] , громадянки України, яка народилася у селі Боброїди, Жовківського (на сьогоднішній день Львівського) району Львівської області, у селі Любеля, Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області підтверджується довідкою за вих. № 77, яка видана 18 лютого 2024 року релігійною організацією «Релігійна громада Львівської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) парафії Успіння Пресвятої Богородиці у селі Бесіди Львівського району Львівської області, з якої встановлено, що на території цвинтаря у селі Бесіди дійсно знаходиться надгробний хрест [PERSON] ( [INFO] ), родина у визначені церковним календарем поминальні дні проводить заупокійну молитву на місці поховання [PERSON] (арк. спр. 77), фотографією нагробного пам`ятника [PERSON] , де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Аналізуючи представлені документи, надаючи оцінку всі доказам в сукупності, ураховуючи що відповідачі не заперечують щодо задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність та обґрунтованість підстав для встановлення юридичного факту смерті особи, [PERSON] , [INFO] , громадянки України, яка народилася у селі Боброїди, Жовківського (на сьогоднішній день Львівського) району Львівської області, у селі Любеля, Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області, Україна, 27 листопада 1999 року. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити.

Outcome: approved