Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , про зняття арешту з нерухомого майна. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири [ADDRESS] . У квітні 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О. із заявою про прийняття спадщини, однак листом від 13.07.2023 нотаріус йому повідомила, що згідно з відомостями з Державного речових прав на нерухоме майно наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою, вид обтяження арешт, підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси. З відповіді Приморського районного суду м. Одеси йому стало відомо, що в 1997 році у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-375/97 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору міни нерухомого майна недійсним. За результатами розгляду цієї справи у задоволенні позову відмовлено, матеріали справи № 2-375/97 знищені, а в архіві суду зберігається лише оригінал рішення суду від 02.06.1997. 24.07.2023 представником позивача було отримано від Одеського державного нотаріального архіву відповідь № 1811/01-20 та копію ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997. Зі змісту указаної відповіді слідує, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997 про накладення арешту була винесена в рамках справи № 2-375/97 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору міни нерухомого майна недійсним. Указує, що справа № 2-375/97 була розглянута Приморським районним судом м. Одеси та 02.06.1997 ухвалено рішення, яке учасниками справи не оскаржене та набрало законної сили, однак, при ухвалені рішення суд не скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 10.02.1997. Станом на теперішній час наявність арешту на квартиру [ADDRESS] унеможливлює оформлення позивачем, який є єдиними спадкоємцем після смерті [PERSON] , своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину. На підставі наведеного, просив скасувати арешт (архівний запис), накладений на квартиру [ADDRESS] , зареєстрований 11.11.2008 15:59:38 за № 8176428, реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала Приморського районного суду, б/н, 10.02.1997 (архівний номер: 3340291ODESSA1, Архівна дата: 04.03.1998, дата виникнення: 10.02.1997, № реєстра: 109-97, внутр. № 2C01192524EF2F2A4737). У судове засідання учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Представник позивача адвокат Савін С. О. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача і його представника та просив позов задовольнити. Представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Галюров М. Ю. подав до суду заяву про розгляд справи без участі третіх осіб та їхнього представника. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 указано, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 08.10.2024. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. З договору\~міни нерухомого\~майна №\~96/1408\~від 11.10.1996,\~зареєстрованого Одеською\~універсальною біржою\~«GIP»\~в журналі\~реєстрації біржових\~угод з\~нерухомістю,\~реєстраційний №\~96/1408\~від 11.10.1996\~слідує,\~що [PERSON] \~передала,\~а [PERSON] \~прийняла 347/1000\~частини квартири\~загальною площею\~44,9\~кв.\~м.,\~що складається\~з трьох\~кімнат житловою\~площею 34,6\~кв.\~м.\~За заявою\~власника відчужується\~1\~кімната житловою\~площею 12,\~0\~кв.\~м.,\~а також\~347/1000\~частка коридорів,\~347/1000\~частка кухні,\~347/1000\~частка туалету\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Право власності [PERSON] зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за р.№ 1043 стор. 73 кн. 75 пр. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1996, виданого Управлінням житлово комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів та зареєстрованого за № 8-6760, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках належить 653/1000 частин квартири [ADDRESS] , що складає 29,3 кв. м. Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 16.06.2023 № 25946/04-04 станом на 31.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване на: 347/1000 частин за [PERSON] на підставі договору № 96/1408 міни нерухомого майна, зареєстрованого Одеською універсальною біржею GIP 11.10.1996. Реєстраційний запис зроблено 14.10.1996 за реєстровим номером 1043 у реєстровій книзі 75пр на сторінці 73; 653/1000 частин за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів 29.10.1996 р.№ 8-6760. Реєстраційний запис зроблено 18.11.1996 за реєстровим 1043 у реєстровій книзі 202пр на сторінці 184. З Витягу з Державного реєстру речових прав № 338766177 від 11.07.2023 слідує, що 653/3000 частки квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 338765996 від 11.07.2023 653/3000 частки квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 338765715 від 11.07.2023 653/3000 частки квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру речових прав № 338765231 від 11.07.2023 слідує, що 347/1000 частки квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72045971 від 05.04.2023 слідує, що приватним нотаріусом Рибак С. О. відкрито спадкову справу № 70487496 у спадковому реєстрі, номер у нотаріуса 5/2023, щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Листом від 13.07.2023 № 9002-14 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на 1694/3000 частки квартири [ADDRESS] повідомила [PERSON] , що згідно наданих [PERSON] документів та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка\~№ 334130137\~від 31.05.2023)\~наявне обтяження\~№ 8176428,\~зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою на квартиру в [ADDRESS] - вид обтяження арешт (архівний запис), підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси. Також повідомила, що у порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України 22.20.2012 № 296/5 (п.п.4.17 глави 10 Розділу ІІ) вказано: «Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту». Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18) у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначає, що на майно померлої [PERSON] , а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою арешт (архівний запис), підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси. При цьому позивач не надає доказів у підтвердження зазначених обставин, а саме відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність такого обтяження на момент звернення до суду з даним позовом та підстав його реєстрації. Натомість,\~позивач посилається\~лише на\~лист приватного\~нотаріуса Одеського\~міського нотаріального\~округу Рибак\~С.\~О. від 13.07.2023 № 9002-14 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, в якому зазначено, що згідно наданих [PERSON] документів та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна\~довідка №\~334130137\~від 31.05.2023) наявне обтяження № 8176428,\~зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою на квартиру в [ADDRESS] - вид обтяження арешт (архівний запис), підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси. Позивач зазначає, що арешт на майно, яке належало померлій [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] , накладено в рамках розгляду справи № 2-375/97 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору міни нерухомого майна недійсним, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997 у цій справі. Відповідно до листа Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2023, у справі № 2-375/97 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору міни недійсним 02.06.1997 ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Також повідомлено, що матеріали справи № 2-375/97 знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання. В архіві Приморського районного суду м. Одеси у збірнику знищених справ зберігається оригінал рішення суду від 02.06.1997 у справі № 2-375/97. Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.1997 у справі № 2-375/1997 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору обміну недійсним, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та Одеської універсальної товарної біржі відмовлено. Разом з тим, як слідує з ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997, у справі за позовом [PERSON] про визнання договору обміну нерухомого майна недійсним, накладено арешт на кімнату площею 12 м. кв. в комунальній квартирі [ADDRESS] . Заборонено будь-які дії з перепланування спірної кімнати, її відчуження, дарування, заповідання. При цьому, матеріалами справи не підтверджено належними та допустимими доказами, що ухвала від 10.02.1997 була постановлена саме в рамках розгляду цивільної справи № 2-375/97, оскільки копія указаної ухвали не містить номера справи або інших відомостей, які б дозволяли беззаперечно встановити її належність до справи № 2-375/97. Разом з тим, посилання позивача у позовній заяві на те, що згідно з відповіддю Одеського державного нотаріального архіву № 188/01-20 від 24.07.2023, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997 про накладення арешту була винесена в рамках справи № 2-375/97 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору міни нерухомого майна недійсним, спростовується змістом указаної відповіді, в якій зазначено, що за інформацією матеріалів архівного фонду Першої одеської державної нотаріальної контори, міститься ухвала Приморського районного суду м. Одеси б/н від 10 лютого 1997 року, про накладення арешту на кімнату площею 12 кв. м. у комунальній квартирі [ADDRESS] , за реєстровим № 109/97 від 20 лютого 1997 року. Відомості про зняття арешту в матеріалах справи відсутні. При цьому, указана відповідь не містить відомостей щодо справи, в рамках якої така ухвала була постановлена. Крім того, як слідує з відповіді Одеського державного нотаріального архіву № 188/01-20 від 24.07.2023, за інформацією матеріалів архівного фонду Першої одеської державної нотаріальної контори, міститься ухвала Приморського районного суду м. Одеси б/н від 10 лютого 1997 року, про накладення арешту на кімнату площею 12 кв. м. у комунальній квартирі [ADDRESS] , за реєстровим № 109/97 від 20 лютого 1997 року. Однак,\~обтяження на\~майно спадкодавця,\~як зазначає\~позивач, зареєстроване реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою за № 8176428 лише 11.11.2008, що також не підтверджує, що арешт на майно було накладено в рамках справи № 2-375/97. Указані обставини в сукупності унеможливлюють достеменно встановити, що арешт, про зняття якого просить позивач, був накладений саме в рамках справи № 2-375/97. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відтак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Судові витрати, понесені позивачем слід залишити за ним.

Outcome: dismissed