Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 107326 грн 69 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.02.2022 між сторонами укладено договір кредиту та страхування №А02.00617.009438133. Згідно вказаного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 74999 грн, зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно наведеного кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 21.04.2023. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 08.03.2024 становить 107326 грн 69 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 11.04.2024 відкрито провадження у вищезазначеній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.05.2024 адвокат Буковинський Т.Й., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства «Ідея Банк» у якому просив зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості по періодах сплати позичальником кожного окремого платежу по договору кредиту та страхування №А02.00617.009438133 від 14.02.2022, шляхом перерозподілу вже сплачених [PERSON] коштів у розмірі 14511 грн 17 коп., що були спрямовані АТ «Ідея Банк» на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості у рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту. Вирішити питання судових витрат. Обґрунтовуючи зустрічний позов, представник відповідача вказує, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а саме розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 49099 грн 26 коп. Стверджує, що пунктом 3.4. кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», встановлено, що ДКБОФО та Тарифи є невід`ємними складовими частинами ДКБОФО, Графік щомісячних платежів є невід`ємними складовими цього договору. Згідно п. 4 кредитного договору, усі інші умови договору регулюються ДКБОФО, який містить додаткові умови надання та користування кредитом, умови банківського рахунку в доповнення до тих, що вказані в договорі , і є невід`ємною частиною договору. Чинна редакція ДКБОФО розміщена на сайті банку. Так, у підпункті 9.8.2. пункту 9.8. Розділу 9 «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Публічної пропозиції АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №02/02-15 від 02.02.2022, наведено перелік послуг віднесених до плати за обслуговування кредитної заборгованості. Проте, встановлена банком у кредитному договорі плата за обслуговування кредитної заборгованості, відповідно до ч.1 ст.11, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемною умовою договору, так як така інформація надається по запиту позичальника на безоплатній основі. Таким чином, адвокат Буковинський Т.Й. вказує, що враховуючи дійсну заборгованість по кредитному договору, вже сплачена [PERSON] за обслуговування кредитної заборгованості сума у розмірі 14511 грн 17 коп., підлягає зарахуванню у рахунок погашення боргу. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.05.2024 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Буковинський Тарас Йосипович, до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів. Об`єднано в одне провадження первісну позовну заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк», в особі представника Заставної Ольги Василівни, до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічну позовну заяву [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Буковинський Тарас Йосипович, до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів. Змінено порядок здійснення провадження у справі та постановлено рішення про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 31.05.2024 до суду від Акціонерного товариства «Ідея Банк» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. У відзиві представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову, натомість первісний задовольнити у повному обсязі. Вказує, що якщо недійсність правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин є нікчемним, то позовна вимога про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору не є належним способом захисту права чи інтересу особи. Окрім того, повідомляє, що банком здійснено перерахунок заборгованості за кредитним договором №А02.00617.009438133 від 14.02.2022 з моменту його укладення та зараховано сплачену [PERSON] плату за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.07.2024 підготовче провадження у справі за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк», в особі представника Заставної Ольги Василівни, до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Буковинський Тарас Йосипович, до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів закрито. 31.07.2024 представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) [PERSON] звернулась до суду із заявою у якій просила прийняти відмову АТ «Ідея Банк» від частини позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача 57 947,46 грн - заборгованості за кредитним договором (у тому числі простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 42 864,65 грн), і закрити провадженні у цій частині, та вважати позовними вимогами АТ «Ідея Банк» стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] у розмірі 49 379,23 грн (прострочений борг - 46 101,69 грн, прострочені проценти - 3277,54 грн). 01.08.2024 представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) - адвокат Буковинський Тарас Йосипович звернувся до суду із заявою у якій просить закрити провадження у справі в частині зустрічного позову, у зв`язку з відсутністю предмета спору, а також стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь [PERSON] компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 гривень. Вказав, що після звернення до суду з позовною заявою АТ «Ідея Банк» добровільно виконало заявлені позовні вимоги зустрічного позову та здійснило перерахунок заборгованості за договором кредиту та страхування №А02.00617.009438133 від 14.02.2022. За даних обставин, провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2024, заяву представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) - адвоката Буковинського Тараса Йосиповича про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Буковинський Тарас Йосипович, до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів ? закрити, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь [PERSON] 4000 гривень - витрат сторони на правничу допомогу. У задоволенні решти вимог заяви щодо стягнення судових витрат відмовлено. Роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Провадження у цивільній справі за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк», в особі представника Заставної Ольги Василівни , до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в частині позовним вимог про стягнення з відповідача 57 947 гривень 46 копійок - заборгованості за кредитним договором закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до ст.128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про дату, час і місце судового засідання під розписку, а також довідками про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи. Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Також, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів позовної заяви, судом встановлено, що 14.02.2022 між сторонами укладено договір кредиту та страхування №А02.00617.009438133. Згідно даного кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 74999 грн 00 коп., зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач вказує на те, що він повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатив нараховані відсотки і комісію, а також інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 21.04.2023. Сума боргу [PERSON] за кредитним договором станом на 08.03.2024, за розрахунком АТ «Ідея Банк», становить 107326 грн 69 коп. та включає у себе: прострочений борг ? 53642 грн 96 коп.; прострочені проценти - 10819 грн 08 коп.; прострочена плата за обслуговування кредиту - 42864 грн 65 коп. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 08.03.2024. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 03.01.2024 на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до вимог ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку за договором кредиту та страхування №A02.00617.009438133 від 14.02.2022, у розмір заборгованості, заявленої у первісній позовній заяві, крім простроченого боргу, прострочених процентів, включена прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 42864 грн 65 коп. Згідно підпунктів 1.2.-1.5. пункту 1 кредитного договору, банк надав позивачу кредит у розмірі 74999 грн зі змінюваною процентною ставкою у розмірі 15% річних на строк 60 місяців включаючи у суму кредиту супровідну послугу страхування життя № А02.00617.009438133 від 14.02.2022, що укладений на умовах, що визначений пунктом 2 кредитного договору. Відповідно до пункту 1.6. кредитного договору, строк дії договору та дата повернення кредиту до 14.02.2027. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок [NUMBER] , відкритий у банку відповідно до порядку повернення кредиту, згідно додатку №1 до договору. Згідно п. 1.9. кредитного договору , комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючими тарифами банку, тарифи є невід`ємною частиною ДКБОФО, та розміщені на веб-сайті банку: https://ideabank.ua. Відповідно до п.1.10. кредитного договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб, шляхом переказу коштів у розмірі 71427 грн 62 коп. на рахунок [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», МФО 336310, та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту у розмірі 3571 грн 38 коп. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ТДВ «АРКС ЛАЙФ» в АТ «Ідея Банк» [NUMBER] на умовах договору про прийом платежів, укладених отримувачем коштів з банком. Згідно п. 3.4. кредитного договору, ДКБОФО та Тарифи є невід`ємною частиною ДКБОФО, Графік щомісячних платежів є невід`ємними складовими цього договору. Відповідно до п. 4 кредитного договору, усі інші умови регулюються ДКБОФО, який містить додаткові умови надання та користування кредитом , умови банківського рахунку в доповнення до тих, що вказані у договорі і є невід`ємною частиною договору. Чинна редакція ДКБОФО розміщена на сайті банку: www.ideabank.ua. З колонки 7 таблиці додатку № 1 до договору № А02.00617.009438133 графік щомісячних платежів, загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості складає 122996 грн 85 коп., що згідно з п. 1.6. кредитного договору та додатку № 1 позивач повинен сплачувати в період з 14.03.2022 по 14.02.2027 щомісячними платежами (внесками) 14 числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Як вбачається з підпункту 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9 «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Публічної пропозиції «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління № 02/02-15 від 02.02.2022,що міститься в матеріалах справи та діяв на момент укладення кредитного договору, плата за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно до закінчення строку договору кредиту, в терміни та в розмірах, визначених згідно з графіком за договором кредиту, включає в себе: надання до отримання позичальником інформації за рахунок позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; інформації по рахунку позичальника із використання засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; послуг з розрахунку суми чергового платежу за договором та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за договором, що надаються: на відділенні, з використанням телефонного зв`язку, в контакт-центрі банку; послуг з уточнення, повернення, анулювання, змін умов переказів на погашення кредитної заборгованості згідно з запитом позичальника, тощо. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, що стосується наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Відтак, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.(Постанова Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 204/8492/21 провадження №61-10602св22) З матеріалів справи вбачається, що банк 31.05.2024 надіслав до суду відзив до якого долучив детальний розрахунок заборгованості за договором кредиту та страхування №А02.00617.009438133 від 14.02.2022, станом на 08.03.2024 без плати за обслуговування кредитної заборгованості, згідно якого загальна заборгованість [PERSON] перед банком становить 49379 грн 23 коп., тобто банк фактично провів перерахунок заборгованості. Окрім того, під час судового розгляду 31.07.2024 представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) [PERSON] звернулась до суду із заявою у якій просить прийняти відмову АТ «Ідея Банк» від частини позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача 57 947,46 грн - заборгованості за кредитним договором (у тому числі простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 42 864,65 грн), і закрити провадженні у цій частині, та вважати позовними вимогами АТ «Ідея Банк» стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] у розмірі 49 379,23 грн (прострочений борг - 46 101,69 грн, прострочені проценти - 3277,54 грн). 01.08.2024 представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) - адвокат Буковинський Тарас Йосипович звернувся із заявою у якій просив закрити провадження у справі в частині зустрічного позову, у зв`язку з відсутністю предмета спору, а також стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь [PERSON] компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 гривень. Вказав, що після звернення до суду з позовною заявою, АТ «Ідея Банк» добровільно виконало заявлені позовні вимоги зустрічного позову та здійснило перерахунок заборгованості за договором кредиту та страхування №А02.00617.009438133 від 14.02.2022. За даних обставин, провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2024, заяву представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) - адвоката Буковинського Тараса Йосиповича про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Буковинський Тарас Йосипович, до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів закрито, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь [PERSON] 4000 гривень - витрат сторони на правничу допомогу. У задоволенні решти вимог заяви щодо стягнення судових витрат відмовлено. Роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Провадження у цивільній справі за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк», в особі представника Заставної Ольги Василівни , до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в частині позовним вимог про стягнення з відповідача 57 947 гривень 46 копійок - заборгованості за кредитним договором закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині. Таким чином, як вбачається з Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором А02.00617.009438133 від 14.02.2022, розмір боргу останнього станом на 31.07.2024 становить 49379 грн 23 коп. та складається з розміру простроченого основного боргу - 46101 грн 69 коп.; прострочених процентів - 3277 грн 54 коп. Під час розгляду справи, судом встановлено, що між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Позичальник скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушив умови договору і з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved