Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що між нею та відповідачем 22.01.2019 зареєстровано шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що відповідач може та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, він працездатний, на його утриманні інших неповнолітній дітей та непрацездатних батьків немає. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом до відповідача. Ухвалою суду від 10.06.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 12.06.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 13.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 15.07.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позову. Свою позицію обґрунтував тим, що спільна дитина сторін не проживає разом з матір`ю та не перебуває її утримані. Так, відповідно до витягу з по господарської книги Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області, яку видано на ім`я відповідача, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2022 року по даний час. Разом з цим позивачем до матеріалів позовної заяви долучено довідку ОСББ «Пироговський» від 11.06.2024, з якої слідує, що за адресою: [ADDRESS] , спільно проживають [PERSON] та син [PERSON] . Також з витягу з реєстру територіальної громади від 11.06.2024, слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач вважає, що позивач є неналежною особою для звернення до суду з даним позовом, оскільки наявні в матеріалах справи докази щодо місця проживання дитини за своїм змістом різняться, а отже дитина з позивачем не проживає та на її утриманні не перебуває. З поміж іншого, відповідач у відзиві просив залишити позовну заяву без розгляду та в порядку ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу суду стосовно подання позивачем до суду завідомо недостовірних та підроблених доказів, яку просив надіслати з матеріалами справи до правоохоронних органів для прийняття рішення. Також, відповідачем до відзиву на позовну заяву, долучено клопотання про здійснення розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.07.2024, в задоволенні клопотання про здійснення переходу від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження під час розгляду справи №127/19164/24 відмовлено. В задоволенні клопотання відповідача про залишення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, без розгляду відмовлено. В задоволенні клопотання відповідача про постановлення окремої ухвали суду стосовно подання позивачем до суду завідомо недостовірних та підроблених доказів відмовлено. 24.07.2024 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити за обставин викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач почав проживати окремо він неї та від сина, а саме проживає в смт. Маньківка, Уманського р-ну, Черкаської обл. Вказує, що з початком воєнного стану в Україні позивач була вимушена тимчасово перевезти сина до своїх батьків в с. Дзензелівка, оскільки позивач була вимушена ходити на роботу та не було можливості залишати сина самого вдома. Разом з цим позивач кожного тижня в п`ятницю після завершення робочого тижня приїжджає до сина в с. Дзензелівка, Уманського р-н, Черкаської обл., проводить з сином час до понеділка, спілкується з ним, займається вихованням та самостійно забезпечує його утримання, купує усе необхідне з метою задоволення потреб дитини. Отже позивач вважає, що в матеріалах справи містяться належні докази, які дозволяють дійти висновку, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні. З поміж іншого зазначила, що відповідачем, на противагу доказам позивача, не представлено жодних доказів на спростування обставини, що спільна дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони 22.01.2019 у Виконавчому комітеті Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області зареєстрували шлюб, про що 22.01.2019 вчинено відповідний актовий запис №1 (а.с. 5). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.07.2019 (а.с.6). З довідки ОСББ «Пироговський» від 11.06.2024, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають позивач [PERSON] разом із дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Крім того позивач [PERSON] та спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] , також і зареєстровані за вищезазначеною адресою, що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади за №2024/006511007 та за №2024/006812044 (а.с. 4,16). Відповідно до витягу з по господарської книги Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області №18 від 11.06.2024, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2022 року по даний час (а.с. 15). Відповідач проживає окремо від дитини, що підтверджується змістом відзиву на позовну заяву (анкетні дані щодо реєстрації та фактичного місця проживання), доказів надання допомоги на утримання дитини матеріали справи не містять. Твердження відповідача про те, що дитина разом з матір`ю не проживає та не перебуває на її утриманні, не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, а тому стверджувана відповідачем обставина, щодо не перебування спільної дитини на утриманні матері не знайшла підтвердження. Доказів юридичного факту проживання спільної дитини сторін разом з відповідачем та перебування дитини саме на його утриманні останній не представив. З наведеного судом встановлено, що спільна дитина сторін по справі [PERSON] [INFO] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 року становить 2\~563 гривень. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 5 років. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню дитини до суду не надав, а тому право позивача на отримання аліментів на утримання спільної дитини сторін підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу (іншого судом не встановлено), а дитина потребує такої допомоги. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання однієї дитини в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначені розміру аліментів судом враховано всі повідомлені позивачем та відповідачем обставини, які слід врахувати при ухваленні рішення, відповідно до вимог ст.182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 07.06.2024. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1\~211,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved