Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

23 серпня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 02 листопада 1986 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, з грудня 2009 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились. На цей час сторони проживають окремо та відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, у зв`язку із чим прохає суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує повністю. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом установлено, що [INFO] у С/Совет села Юрчені Ніспоренського району р/б ЗАГС Молдавської ССР (с/Совет Юрчени Ниспоренского р/б ЗАГС Молдавской ССР) між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 5). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки позивач тривалий час не проживає із чоловіком і відновлювати шлюбні стосунки не має наміру. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, в зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. пільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи думку позивача, суд вважає, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем [PERSON] .

Outcome: approved