Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

17.05.2024 представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 19959,41 грн.; інфляційну складову боргу в сумі 1687,44 грн., 3 % річних в сумі 703,17 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач був власником квартири [ADDRESS] , а в період з грудня 2021 року по 03.10.2023 був зареєстрований та проживав у вказаній квартирі, тобто був споживачем послуг, що надавалися позивачем для зазначеного будинку. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач з грудня 2021 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з травня 2018 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, що обумовило виникнення заборгованості, яка станом на 03.10.2023 складає 19959,41 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.02.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до суду відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову. 07.08.2024 від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечує проти вимог позову в повному обсязі. На обгрунтування заперечень вказує, що з 24.03.2020 він не є власником квартири [ADDRESS] та з цього часу фактично не проживає у вказаній квартирі. Факт його проживання за адресою відмінною від тієї, що вказана у позовній заяві був встановлений Дарницьким районним судом м. Києва під час розгляду справи № 753/11397/20. Як наслідок, він не є користувачем послуг, що надаються позивачем, а обов`язок щодо сплати комунальних послуг має покладатися на власника квартири. Крім того вказав, про неправомірність нарахування інфляційної складової та трьох процентів річних. 16.08.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив та клопотання про продовження строку на її подання. Ухвалою суду від 03.10.2024, що занесена до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку на подання відповіді на відзив, відповідь на відзив повернуто без розгляду. Ухвалою суду від 03.10.2024, що занесена до протоколу судового засідання відмовлено представнику позивача у клопотанні про залучення до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] , оскільки таке клопотання подано після спливу строку, зазначеного у ч. 1 ст. 51 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Вказав, що [PERSON] в період виникнення заборгованості був споживачем послуг, що надавалися позивачем, проживав у квартирі [ADDRESS] , а тому є належним відповідачем у справі. Факт його проживання у вказаній квартирі встановлений рішенням Дарницького районного суду м Києва у справі № 753/3161/22 від 27.01.2023, яким вирішено виселити [PERSON] та членів його сім`ї з квартирі [ADDRESS] . Згідно акту державного виконавця від 03.10.2023 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2023 у справі № 753/3161/22 виконано, у зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2024 (ВП [NUMBER]). Наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи відсутність підстав для відкладення судового засідання, визначених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд зважаючи на положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України та на строки розгляду, визнав за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідача, який не з`явився до суду. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. ТОВ «Євро-Реконструкція» має ліцензію на постачання теплової енергії, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води для будинку по [ADDRESS] . Так, правовідносини між виконавцем послуг з гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та діяли до 22 лютого 2022 року. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», редакція якого діяла до 9 грудня 2017 року та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Поняття виробника та постачальника комунальних послуг також визначено Положенням про порядок розрахунків за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 55, відповідно до якого виробниками (постачальниками) холодної і гарячої води та теплової енергії є підприємства і організації, які за договорами надають виконавцям та споживачам комунальні послуги; виконавцями послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають комунальні послуги споживачам (житлово-експлуатаційні та інші організації). Зазначені норми законодавства чітко визначають, що виконавцями житлово-комунальних послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги споживачам. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. 10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» у новій редакції. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тут і далі у редакції від 9 листопада 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які діяли до 22 лютого 2022 року, (далі Правила) регулювали відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Правилами встановлено, що централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання. Стаття 509 цього Кодексу визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до положень статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] до 24.03.2020 року. В подальшому власником квартири [ADDRESS] став [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про придбання майна з прилюдних торгів від 04.06.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Гайдук Ю.О. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2023 (справа № 753/3161/22) вирішено виселити [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаним рішенням встановлено, що згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб № 101-2731/05 від 12.05.2022 року у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та неповнолітній [PERSON] . Позивач та відповідачі не є членами сім`ї, в розумінні положень СК України, та спільним побутом не пов`язані. Відповідачі добровільно залишати квартиру [ADDRESS] відмовляються, чим перешкоджають позивачу вільно користуватись та розпоряджатись власним майном. Разом з тим, суд відмовив у задоволенні вимоги про визнання [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , оскільки згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України такими, що втратили право користування житловим приміщенням є особи, які понад рік не проживають в даному житловому приміщенні без поважних підстав. Таким чином, вказаним рішенням суд встановив як факт проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] , так і його реєстрацію за вказаною адресою. 04.10.2024 державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Ю.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП [NUMBER], оскільки згідно акту державного виконавця від 03.10.2023 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2023 у справі № 753/3161/22 про виселення [PERSON] , виконано. На запит суду, який направлено відповідно до ч. 6 ст. 186 ЦПК України, з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 07.06.2024 встановлено, що [PERSON] вибув з зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] - 04.10.2023. Враховуючи той факт, що [PERSON] проживав та був зареєстрований у вказаній квартирі у період виникнення заборгованості з надання послуг з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води, таким чином, в розумінні ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» та Житлового кодексу України, останній є споживачем комунальних послуг, які надаються позивачем. При цьому, відповідач на підтвердження своїх доводів, про проживання за іншою адресою, відмінною від зареєстрованого місця проживання, належних доказів до суду не надав. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати комунальних послуг належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 03.10.2023 за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 11218,11 грн., постачання гарячої води в сумі 8741,30 грн., що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості за вказаний період. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України) За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на лютий 2022 року його втрати від інфляції склали 1687,44 грн, а три відсотки річних від простроченої суми - 703,17 грн. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачами. Доказів на спростування наявності заборгованості у вищенаведеному розмірі та належного виконання зобов`язання по сплаті за спожиті комунальні послуги, відповідачем надано не було. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Даючи оцінку доводам відзиву відповідача про те, що він не має відповідати за позовом, оскільки не був власником у спірний період, не проживав за місцем реєстрації та не користуються послугами, які надає ТОВ «Євро-Реконструкція», суд приходить до такого. Позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, а споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2019 року у справі №335/479/17 (провадження №61-22435св18) викладено правовий висновок, що проживання в іншому місці не звільняє відповідача від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено його реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що він є користувачами наданих послуг. Також постановою Київського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі № 755/3003/23 з аналогічного питання (щодо відмови споживача сплачувати за комунальні послуги у зв`язку з непроживанням за місцем реєстрації) встановлено, що «згідно пункту б частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. У пункті 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Отже, споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг (крім послуги за постачання теплової енергії) у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі. Однак, відповідачем не надано доказів звернення до ТОВ «Євро-Реконструкція» із заявою про не проживання у квартирі [ADDRESS] у спірний період та що він бажає припинити отримання житлово-комунальних послуг, на час його відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для звільнення відповідача від оплати житлово-комунальних послуг немає. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Євро - Реконструкція» підлягає задоволенню, а порушене право підлягає захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Євро - Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 19959,41 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1687,44 грн., 3 % річних у розмірі 703,17 грн. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідача на користь ТОВ «Євро - Реконструкція» витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved