Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісяця, необхідних та достатніх для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, з урахуванням мінімальної рекомендованої ставки аліментів на дитину у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з дня звернення до суду з позовом, і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 26.08.1995 позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, у якому у них народилися дві доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки зазначає, що з початком повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України [PERSON] разом з неповнолітньою донькою [PERSON] виїхали за кордон, а відповідач залишився в м. Охтирка Сумської області, де він працює. Після цього взаємовідносини між сторонами почали погіршуватися, у зв`язку з чим позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом. 12.09.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивачки надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, врахувавши правову позицію учасників справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26.08.1995 Кириківською селищною радою Великописарівського району Сумської області 26.08.1996 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (зворотний бік а.с. 6). [INFO] \~у них\~народилася [PERSON] ,\~а [INFO] \~ [PERSON] ,батьками\~яких записані [PERSON] та [PERSON] ,\~ що\~підтверджується свідоцтвом\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданим 20.11.1996 Кириківською\~селищною радою\~Великописарівського району\~Сумської області,\~та свідоцтвом\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по місту\~Охтирка Охтирського\~міськрайонного управління\~юстиції Сумської\~області (а.с.\~10).\~ Наразі між сторонами виник спір у сфері правовідносин щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, який підлягає врегулюванню відповідно до положень\~глави 15 СК України. За приписами ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно вимог ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 27\~Конвенції ООН «Про права дитини»\~від 20.11.1989 (ратифікованою Україною 27.02.1991) та\~ст.8\~Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~встановлено гарантії утримання дітей до їх повноліття батьками. Згідно з вимогами ч. 1\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За приписами ст.\~8, ч. 1 ст.\~12 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Відповідно до ч. 1\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, внесено зміни до ч. 2\~ст.182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами\~ч. 1 ст. 183\~СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ч.ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже позивачка скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу батька дитини. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що неповнолітня донька сторін [PERSON] на даний час проживає разом з нею, позивачка самостійно несе витрати на утримання доньки. Так, з матеріалів справи вбачається, що неповнолітня [PERSON] дійсно проживає з матір`ю [PERSON] , а отже презюмується, що дитина перебуває на її утриманні та цей факт відповідачем не ставиться під сумнів. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, батько є фізично здоровою особою працездатного віку, працює, отже може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, що ним не спростовано. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав, будь-яких перешкод для стягнення визначеного позивачкою розміру аліментів з відповідача судом не встановлено. При цьому, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Згідно вимог ст. 12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Доля судових витрат підлягають вирішенню відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved