Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Железняк Лариси Володимирівни звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною: [PERSON] , [INFO] , повноліття, починаючи з 16.05.2024 року. Також позивачка просить стягнути з відповідачки аліменти за минулий час, а саме з 15.05.2014 року по 15.05.2024 рік у сумі 241249,50 грн., виходячи з прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку за кожний проміжок часу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона є рідною бабою та опікуном неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] батько дітей [PERSON] , зник безвісти при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя, 01.02.2024 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] .. Онуки проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідачка в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає тривалий час ухиляється від їх утримання. Протягом всього часу проживання дітей в її сім`ї, з 2013 року, відповідачка була повністю відсутня у житті дітей, ніколи і нічим їм не допомагала, хоча є працездатною особою. Відповідачка з 2013 року проживала окремо від дітей. Тому позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника та ухвалити рішення на підставі наданих документів. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомилп, відзиву на позовну заяву не подала. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою її зареєстрованого місця проживання. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка є матір`ю малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.8, 9). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2013 року у справі № 332/1159/13-ц визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Батько дітей [PERSON] , 01.10.2023 року зник безвісти при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації ( а.с.12). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2024 року у справі№ 332/5835/23 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 90 від 13.05.2024 року, позивачку [PERSON] призначено опікуном над неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.14), які проживають разом з нею та знаходяться на її утримані. Відповідачка \~є працездатною\~особою,\~ в\~добровільному порядку\~не надає\~матеріальної \~допомоги на\~утримання дітей. Відповідно до\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням зазначених обставин, інтересів дитини , виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов\~підлягає \~частковому задоволенню. Так, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною: [PERSON] , [INFO] , повноліття, починаючи з 16.05.2024 року. Щодо стягнення аліментів за минулий період, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 2\~ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі №672/198/19; від 29.01.2020 у справі №756/14483/18. Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 року (справа №215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою\~статті 191 СК України\~передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. В свою чергу, позивачем не надано доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] в період 10 років, а також доказів її ухилення від надання утримання дітей . Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Доводи позивача про те, що факт тривалого ухилення відповідача [PERSON] від утримання дітей , встановлено рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 01.02.2024 року у справі № 332/5835/23 не є доказом ухилення відповідача від сплати аліментів. Зазначеним рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволено частково , [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , в задоволені позовних вимог щодо встановлення опіки та піклування над неповнолітніми дітьми та стягнення аліментів на їх утримання відмовлено, оскільки призначення опікуна та піклувальника вирішується судом за поданням органу опіки та піклування на підставі\~статті 60\~ЦК України та відповідно , оскільки опікуна та піклувальника над дітьми не призначено, а аліменти стягуються виключно на користь особи, яка буде здійснювати опіку/ піклування над дітьми, або на користь державного закладу. 13.05.2024 року [PERSON] призначено опікуном над неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 90 від 13.05.2024 року( а.с.14), тому вимога про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей на користь опікуна за минулий період, а саме за попередні 10 років не має правових підстав. За загальним правилом, визначеним\~СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача. Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню, оскільки вжиття заходів щодо отримання аліментів з відповідача, та дій останнього, направлених на ухилення від їх сплати, не підтверджено позивачем належними, допустимими і достатніми доказами. Крім того в порядку, визначеному ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial