Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення з неї аліментів на утримання сина. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . 05 квітня 2024 року [PERSON] взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Зазначено, що [PERSON] неодноразово залишала дитину вдома без нагляду. Під час відвідування соціальної служби було встановлено, що квартира [PERSON] була відчинена, [PERSON] спала, а дитина перебувала без нагляду матері. [PERSON] було доставлено до дитячого відділення КНП «Смілянська міська лікарня», оскільки службою встановлено факт загрози життю і здоров`ю дитини. 23 травня 2024 року виконавчим комітетом Смілянської міської ради було прийнято рішення №281 про негайне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини. 24 травня 2024 року малолітнього [PERSON] було влаштовано на тимчасове проживання до прийомної сім`ї [PERSON] , де дитина знаходиться до цього часу. [PERSON] до служби у справах дітей не з`являлась, сином не цікавилась. Також зазначено, що [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківський обов`язків, позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] притягувалася до кримінальної відповідальності, а саме вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2017 року засуджена за ч.2 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки. [PERSON] неодноразово попереджалась про можливість позбавлення батьківських прав відносно сина, проте свою поведінку та ставлення до дитини не змінила. Враховуючи викладене, виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення з неї аліментів на його утримання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Також в судове засідання доставлена під вартою [PERSON] , яка утримується в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор». В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що дійсно вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, вживала наркотичні речовини, вчиняла крадіжки. До дітей ставилася добре. Також зазначила, що залишала дитину одну час від часу. Вказала, що хоче виправитися, просила надати їй таку можливість. Також [PERSON] зазначила, що її дійсно попереджали про можливість позбавлення батьківських прав відносно дитини. Однак їй важко було припинити вживати наркотики, вона намагалася це зробити, але не втрималася. Визнала, що вона була поганою матір`ю та неналежно виконувала батьківські обов`язки, не цікавилася долею дитини після його відібрання, бо постійно вживала наркотики, які вплинули на її психіку. Наразі наркотичні речовини не вживає, оскільки півроку перебуває в СІЗО. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно, [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 23 травня 2024 року №00045169762, відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , а саме про [PERSON] , внесено за заявою матері дитини від 07 вересня 2021 року. Державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Судове рішення вступило в законну силу 13 травня 2017 року. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2017 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Судове рішення вступило в законну силу 27 грудня 2017 року. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнено з неї аліменти на утримання дитини. Рішення набрало законної сили 04 серпня 2020 року. Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 21 травня 2024 року, зазначено висновок щодо рівня безпеки дитини - дуже небезпечно. Дитину влаштовано до дитячого відділення міської лікарні. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №281 від 23 травня 2024 року, негайно відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини. 24 травня 2024 року наказом №52 виконавчого комітету Служби у справах дітей влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] , на тимчасове проживання до прийомної сім`ї [PERSON] . Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 27 березня 2024 року та від 02 травня 2024 року, умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , задовільні. Сім`я потребує оформлення допомоги по забезпеченості. [PERSON] попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, недопустимість вживання алкогольних напоїв та інших речовин та передоручення виховання дитини іншим особам. Дитина потребує взяття на облік для медичного обстеження стану здоров`я. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №282 від 29 травня 2024 року, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який відповідає інтересам дитини та є доцільним. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносять в т.ч. і ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітнього. Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, спілкування з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та більш активної участі матері у їх вихованні. В судовому засіданні встановлено, відповідач обов`язків по вихованню дитини не виконує, його життям та здоров`ям не цікавиться, веде аморальний спосіб життя, вживала алкоголь та наркотичні засоби, що вплинуло на її психіку, що підтвердила в судовому засіданні і сама [PERSON] , притягувалася до кримінальної відповідальності, відтак, враховуючи вказаний висновок щодо доцільності позбавлення її батьківських прав та позицію [PERSON] яка, незважаючи на попередження органу опіки та піклування про можливість позбавлення батьківських прав, проявила байдужість до виховання дитини, не усвідомила та не змінила свого ставлення до виховання дитини, а лише має наміри це робити, без вжиття будь-яких при цьому дій, суд приходить до висновку, що позовна заява про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованою та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ній обставинах. Крім того, суд також враховує, що наразі [PERSON] перебуває у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», що свідчить про те, що остання, після її засудження, на шлях виправлення не стала та продовжила вести антигромадський спосіб життя незважаючи на наявність малолітньої дитини. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 182 цього Кодексу при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями частини 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням наведеного та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки факт ухилення матері від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини, доведено вищевказаними доказами. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved