Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду із\~зазначеним позовом,\~в якому\~просить в\~порядку поділу\~спільного майна\~подружжя визнати\~за нею\~та [PERSON] \~право власності\~по 1/2\~частці на\~квартиру [ADDRESS] ,\~яка складається\~з двох\~кімнат та\~кухні,\~житловою площею\~42,6\~кв.м,\~загальною площею\~-\~55,4\~кв.м;\~визнати за\~нею та\~ [PERSON] \~право власності\~по 1/2\~частці на\~нежитлову будівлю\~(аптеку)\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~125,3\~кв.м;\~визнати за\~нею та\~ [PERSON] \~право власності\~по 1/2\~частці на\~земельну ділянку\~для будівництва\~та обслуговування\~ житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~площею 0,2428\~га під\~кадастровим номером:\~4624289200:01:003:0345\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~виділити у\~особисту приватну\~власність [PERSON] ,\~транспортний засіб\~ПАВАМ 112514С,\~причіп,\~2018\~року випуску,\~шасі №\~ [NUMBER] ,\~дата реєстрації\~-\~14.11.2018\~р.\~та транспортний\~засіб HONDA\~SH\~150.2010\~ року\~випуску,\~шасі №\~ [NUMBER] ,\~дата реєстрації\~-\~24.01.2020\~р.\~і стягнути\~з [PERSON] \~на її\~користь грошову\~компенсацію вартості\~1/2\~частини у\~праві спільної\~сумісної власності\~на транспортні\~засоби в\~сумі 19\~421,9\~грн.\~(дев`ятнадцять\~тисяч чотириста\~двадцять одна\~гривня дев`яносто\~копійок);\~виділити в\~особисту приватну\~власність та\~залишити у\~користуванні [PERSON] \~квартиру [ADDRESS] ,\~яка складається\~з двох\~кімнат,\~житловою площею\~43,0\~кв.м,\~кухні,\~площею 9,5\~кв.м,\~балконів,\~площею 2*0,9\~кв.м,\~і стягнути\~з [PERSON] \~на її\~користь грошову\~компенсацію вартості\~дійсної,\~ринкової 1/2 частини майна - квартири у сумі 1 124 950,00 грн. (один мільйон сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень). Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У підтвердження\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що з 07.09.2013 року вона [PERSON] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції від 07 вересня 2013 року серії [NUMBER] , за актовим записом № 232. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 травня 2023 року шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами було набуто вищезгадане спільне майно. Посилаючись на презумпцію спільності права власності подружжя та рівність часток майна дружини та чоловіка, враховуючи, що шлюб між ними розірвано, вважає за доцільне здійснити визначення часток у праві спільної власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] ; нежитлову будівлю (аптеку) [ADDRESS] ; земельну ділянку, на якій вона розташована площею 0,2428 га та визнати за ними право власності по 1/2 частки на вказане майно. Щодо транспортних засобів ПАВАМ 112514С, причіп 2018 року випуску та HONDA SH 150, 2010 року випуску, оскільки, зазначеним вище рухомим майном фактично користується відповідач, то вважає за можливе залишити їх у власності відповідача, стягнувши з нього у її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини. Щодо квартири [ADDRESS] , то будівництво даної квартири завершено, вона разом з дітьми у ній проживають, вони повністю розрахувалися за дане майно, однак, правовстановлюючі документи ще не виготовлені, оскільки будинок, у якому знаходиться їхня квартира - не зданий в експлуатацію. У такому разі, вважає, що доцільним залишити дану квартиру у користуванні відповідача, стягнувши з нього грошову компенсацію половини дійсної ринкової її вартості. Процедурні питання, пов`язані із рухом справи в суді та інші процесуальні дії. Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 10.08.2023 року за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.08.2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову частково задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, вказане в заяві заявником. Відмовлено в частині накладення арешту на рахунки, відкриті у банках та інших фінансових установах на ім`я [PERSON] в силу не надання заявником доказів, які б підтверджували викладене. 03.11.2023 р. від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, відповідно до яких він проти позову заперечує, просить в порядку ст. 43 ЦПК України позов [PERSON] до нього задовольнити лише в частині стягнення компенсації частини вартості автомобільного причіпу ПАВАМ 112514С, в решті частині позову відмовити. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 30.05.2024 від представника позивача\~адвоката Куцалаби Г.В. надійшли письмові пояснення заперечення, згідно яких просять суд не брати до уваги викладені відповідачем пояснення у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Стислий виклад позиції сторін. Як зазначає позивачка у поданому до суду позові, 07.09.2013 р. між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, однак спільне життя із [PERSON] не склалось і шлюб було розірвано. У період шлюбу за спільні кошти ними було придбано у власність таке майно: 31 травня 2014 року згідно договору купівлі-продажу [PERSON] за їхні спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат та кухні, житловою площею 42,6 кв.м, загальною площею - 55,4 кв.м, що підтверджується копією договору купівлі-продажу № 637 від 31.05.2014 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 331862656 від 10.05.2023 року; 06.04.2017 року згідно договору купівлі-продажу [PERSON] за їхні спільні кошти було придбано нежитлову будівлю (аптеку) [ADDRESS] , загальною площею 125.3 кв.м. що підтверджується копією договору купівлі-продажу № 377 від 06.04.2017 року; нежитлова будівля розташована на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2428 га під кадастровим номером: 4624289200:01:003:0345, яка також є їхньою спільною сумісною власністю, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 331862656 від 10.05.2023 року; транспортний засіб ПАВАМ 112514С, причіп, 2018 року випуску, шасі № [NUMBER] , дата реєстрації - 14.11.2018, власник - [PERSON] та транспортний засіб HONDA SH 150, 2010 року випуску, шасі № [NUMBER] , дата реєстрації - 24.01.2020, власник [PERSON] , що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно транспортних засобів від 12.05.2023 року; квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат, житловою площею 43,0 кв.м, кухні, площею 9,5 кв.м. балконів, площею 2*0.9 кв.м. в якій позивачка проживає з дітьми по даний час, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою ТзОВ «Самбірська ГРОД» від 06.07.2023 року. 12 квітня 2016 року між ТзОВ «Самбірська ГРОД» в особі директора [PERSON] та замовником [PERSON] була укладена угода № 46, згідно якої завершення будівництва - грудень 2016 року. Попередня вартість квартири при повному завершенні складала 1 006 722, 00 грн., яка була виплачена ними у повному обсязі. Згідно Висновку про вартість майна, складеного належним суб`єктом оціночної діяльності, дійсна, ринкова вартість вказаного майна станом на 27 липня 2023 року становить 2 249 900, 00 грн. Відповідач у письмових поясненнях зазначає, що він уклав шлюб з [PERSON] [INFO] . Від цього шлюбу у сторін народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач постійно проживав та працював у Канаді, в Україну приїздив раз або двічі на рік і то на декілька днів. Натомість позивач постійно проживала в Україні, відмовлялася переїхати із відповідачем до Канади, а тому сім`я в них була тільки формально. Вони не мали спільних прав і обов`язків, не вели спільного господарства. 07.09.2013 р. шлюб з позивачем було укладено з тих причин, що у них мала народитись спільна дитина. На думку відповідача, у них ніколи не було сім`ї, вони не проживали разом, за винятком коротких зустрічей та примирення на невеликий термін, не вели спільного господарства, не мали спільних прав і обов`язків. Всі їхні відносини зводились до того що, вони як по одинці так і часом разом піклувалися про їхніх спільних дітей, які проживали з позивачем. На роботу в Канаду відповідач їздив задовго до виникнення у нього з позивачем стосунків, також продав належне йому на праві особистої власності майно, відповідно мав особисті кошти. Що стосується квартири [ADDRESS] , то відповідач зазначає, раніше у 2016 році він мав намір придбати цю квартиру і навіть просив керівника ТзОВ «Самбірська ГРОД» надати можливість проживати в такій (дозвіл було надано), однак з часом потреба в цьому відпала. Дана квартира не є його власністю, а власністю ТзОВ «Самбірська ГРОД». Автомобільний причіп ПАВАМ 112514С, 2018 року випуску, шасі № [NUMBER] придбаний не тільки за час шлюбу, а й в період коли сторони фактично відновили стосунки, намагалися збудувати сім`ю. Дане майно дійсно є спільною сумісною власністю. Позивач зазначає,\~що спірне\~майно набуде придбане за його особисті кошти, зароблені ним за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, та/або виручені від продажу особистого майна. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки - адвокат Куцалаба Г.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В обґрунтування посилались на викладені в позові та в письмовому поясненні-запереченні обставини. Позов просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник відповідача -адвокат Дашинич І.Б. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини зазначені у письмових поясненнях. Підтримує позицію відповідача та просить про задоволення позову в частині стягнення компенсації частини вартості автомобільного причіпу ПАВАМ 112514С, а в решті позову відмовити. Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2013 року відомо, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.09.2013 року, прізвище дружини після одруження « [PERSON] » (а.с.13). Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 травня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.14-15). \~ \~ \~ \~Із наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження: серії [NUMBER] (актовий запис № 293), виданого 08.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (актовий запис № 246), виданого 29.08.2018 року Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , убачається, що батьком цих дітей записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 16-17). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих виконавчим комітетом Самбірської міської ради відомо, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 18-19). Із копії договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С. від 31 травня 2014 року, [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно копії договору купівлі продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С. від 06 квітня 2017 року, [PERSON] придбав у власність нежитлову будівлю (аптеку) [ADDRESS] (а.с. 25-26). Із витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів відомо, що [PERSON] належить причіп ПАВАМ, модель 112514С, 2018 року випуску, дата державної реєстрації 14.11.2018 року (а.с. 28). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів убачається, що [PERSON] належить скутер марки HONDA, модель SH 150, 2010 року випуску, дата державної реєстрації 24.01.2020 року (а.с. 29). Відповідно до копії угоди № 46 від 12 квітня 2016 року, укладеної між ТзОВ «Самбірська ГРОД», в особі директора [PERSON] та [PERSON] відомо, що квартира [ADDRESS] по завершенню будівництва переходить у власність [PERSON] (а.с. 31). Із копії договору купівлі продажу двох земельних ділянок (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Дмитришин К.К. від 20 березня 2010 року, [PERSON] , не перебуваючи у шлюбі, продав [PERSON] дві земельні ділянки: вільну від будівель земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 2500 кв.м. у [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 334 кв.м. продаж вчинено за 64\~000 грн. (а.с. 74). Згідно копії договору купівлі продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С. від 31 травня 2014 року, [PERSON] продав житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] за обговорену грошову суму. Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Дмитришин К.К. приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу 22.01.2009 року. Продаж вчинено за 233\~398 грн. (а.с. 25-26). Як вбачається із копії заяви, наданої [PERSON] приватному нотаріусу Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С., [PERSON] цією заявою повідомляє, що їй відомо про намір її чоловіка [PERSON] , придбати квартиру [ADDRESS] . Одночасно стверджує, що грошові кошти, що витрачаються на купівлю зазначеної квартири, належать її чоловіку особисто, тому придбана квартира належатиме йому на праві особистої приватної власності. Ст. 57 Сімейного кодексу України їй нотаріусом роз`яснено (а.с. 76). Із копії договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С. від 02 квітня 2016 року відомо, що продавець [PERSON] передав, а покупець [PERSON] прийняла у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована в [ADDRESS] , загальною площею 0,0500 га. Право власності продавця на земельну ділянку підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу 31.12.2010 року. Продаж вчинено за 30\~955 грн. (а.с. 77). Згідно копії договору купівлі продажу нежитлового приміщення (магазину), посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С. від 27 лютого 2016 року відомо, що продавець [PERSON] передає належне йому на праві власності нежиле приміщення (магазин) по [ADDRESS] , загальною площею 31,9 кв.м. у власність покупцеві [PERSON] , який приймає вказане приміщення і сплачує за це обговорену даним договором грошову суму. Зазначене нежиле приміщення (магазин) належить продавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Виконавчим комітетом Самбірської міської ради Львівської області 22.12.2006 року на підставі рішення виконкому від 10.10.2006 року № 496. Продаж вчинено за 261\~000 грн. (а.с. 78). Як вбачається із повідомлення ТзОВ «Самбірська ГРОД» від 27.10.2023 року, у відповідь на адвокатський запит, вказане товариство повідомляє, що між ТзОВ «Самбірська ГРОД» та [PERSON] 12.04.2016 року укладено угоду № 46. Відповідно до даної угоди Самбірська ГРОД проводить будівництво житлового будинку з житловими і нежитловими приміщеннями, а тому числі квартири [ADDRESS] , яка згідно даної угоди має бути придбана [PERSON] . Угода №46 укладена між ТзОВ «Самбірська ГРОД» та [PERSON] 12.04.2016 року є поки що діючою. За час дії угоди № 46, укладеної між ТзОВ «Самбірська ГРОД» та [PERSON] , останнім умови даної угоди не виконувалися. [PERSON] не внесено на рахунок «Самбірської ГРОД» жодні кошти, що становлять вартість цієї квартири. Квартира [ADDRESS] , була і є власністю ТзОВ «Самбірська ГРОД». Багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] , що зведений «Самбірською ГРОД», в експлуатацію не введений (а.с. 79). Із копії договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Копистянським Ю.Р. від 03 грудня 2005 року відомо, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру за номером [ADDRESS] (а.с. 91). Згідно копії паспорта для виїзду за кордон, виданого [PERSON] відомо, що він прийнятий на облік в Генеральному консульстві України в Торонто 12.06.2013 року, постійне проживання Канада (а.с. 80). Із долученої до справи копії паспорта відомо, що [PERSON] є громадянином України (а.с. 84). Із довідки про реєстрацію місця проживання особи відомо, що за відомостями Виконавчого комітету Самбірської міської ради місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Чуква Самбірського райойну Львівської області, зареєстроване за адресою [ADDRESS] (а.с. 84). Згідно витягу, наданого центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.02 2024 року відомо про дані щодо перетинання державного кордону [PERSON] в період з 08.11.2017 року по 04.05.2023 року (а.с. 114-115). Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши правові позиції сторін, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, та здійснюючи розгляд справи виключно в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, зазначає, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами\~Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІV. Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.12, ч. 1 та ч. 2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму\~ВСУ від\~21.12.2007\~р.\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Пленум Верховного Суду України в постанові від\~21.12.2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Норми ст. ст. 317, 319\~ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, ч. 1 ст.\~358\~ЦК України зазначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 63\~СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч. 3ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму\~ВСУ від\~21.12.2007\~р.\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 81 ЦПК України. кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] із 07.09.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджують долучені до справи свідоцтва. На роботу в Канаду відповідач їздив ще до одруження із позивачкою, що підтверджують дані паспорта відповідача для виїзду за кордон. 31.05.2014 р. позивачем набуто житлове приміщення квартиру [ADDRESS] за 283985,00грн. Підставою набуття у власність даної квартири є договір купівлі - продажу від 31.05.2014 р. У п.6 даного договору прописано таке: «… Покупець, тобто [PERSON] , свідчить, що на момент укладення цього договору, він перебуває в зареєстрованому шлюбі та існує заява другого з подружжя, а саме [PERSON] , підпис якої засвідчений приватним нотаріусом Швець Л.С. від 31.05.2014 р. про те, що грошові кошти, що витрачаються на купівлю зазначеної квартири, належать її чоловіку особисто, тому придбана квартира належатиме йому на праві особистої власності». Долучена до справи та вказана вище заява засвідчує викладене у наведеному договорі, а тому таку квартиру не можна вважати спільною сумісною власністю і така не підлягає поділу. Відповідач у поясненні зазначає, що на придбання даного майна ним було використано особисті кошти, наявні в нього від продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу від 31.05.2014р (зареєстровано в реєстрі за №638), продаж якого здійснено за 233398,00грн., а також використано інші особисті кошти понад 50587,00грн., наявні у відповідача у зв`язку з продажем майна набутого до шлюбу та особистих коштів зароблених до шлюбу внаслідок перебування «на заробітках» за кордоном. Долучені до позову договори обґрунтовують підставність викладеного відповідачем. Також відповідач вказує, що 06.04.2017 р. ним за особисті кошти (191000,00грн.) набуто нежитлову будівлю (аптеку) [ADDRESS] . Підставою набуття у власність даного майна є договір купівлі продажу нежитлової будівлі (аптеки) від 06.04.2017 р. (зареєстровано в реєстрі за №377). Крім того зазначає, що ним також набуто за особисті кошти земельну ділянку площею 0,2428 га, призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 4624289200:01:003:0345 на якій знаходиться нежитлова будівля (аптеку) №166 за 158240,00грн. Підставою набуття у власність даного майна є договір купівлі продажу земельної ділянки від 07.03.2018р. (зареєстровано в реєстрі за №286). Обґрунтовуючи викладене відповідач посилається на те, що дане майно було придбане ним за особисті кошти, виручені внаслідок продажу належного йому на праві особистої власності майна, а саме нежилого приміщення (магазину) по [ADDRESS] за 261000,00грн. На підтвердження долучає договір купівлі продажу від 27.02.2016року (зареєстровано в реєстрі за №231), а також зазначає, що використано інші особисті кошти понад 88240,00грн., наявні у нього у зв`язку з продажем майна, набутого до шлюбу та особистих коштів зароблених до шлюбу. Окрім того, відповідач зазначає, що у листопаді 2013р., в тому числі через припинення шлюбних відносин, він виїхав до Канади, де і проживав, оскільки з 12.06.2013 року стояв на консульському обліку, як особа що має постійне місце проживання та праці. Факт перебування відповідача а консульському обліку підтверджують записи в паспорті громадянина України для виїзду за кордон. [PERSON] , при посиланні на те, що наведене майно придбане ним за особисті кошти, посилається на факти укладення ним договорів, а саме: договору купівлі продажу двох земельних ділянок від 20.03.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Дмитришин К.К., зареєстрованого за в реєстрі номером 349 (з якого вбачається, що [PERSON] належні йому на праві особистої власності (набуті до шлюбу) земельні ділянки кадастровий номер 4624289200:01:003:0066 та кадастровий номер 4624289200:01:003:0325 продав за 64000,00грн); договору купівлі продажу житлового будинку від 31.05.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Швець Л.С., зареєстрованого в реєстрі за №638 (з якого вбачається, що [PERSON] належне йому на праві особистої власності (набуте до шлюбу) майно - житловий будинок продав за 233398,00грн); договору купівлі продажу земельної ділянки від 02.04.2016р. посвідченого приватним нотаріусом Швець Л.С., зареєстрованого в реєстрі за №386 (з якого вбачається, що [PERSON] належну йому на праві особистої власності (набуту до шлюбу) земельну ділянку кадастровий номер 4624289200:01:004:0165 продав за 30955,00грн); договору купівлі продажу нежитлового приміщення (магазину) від 27.02.2016р. посвідченого приватним нотаріусом Швець Л.С., зареєстрованого в реєстрі за №231 (з якого вбачається, що [PERSON] належне йому на праві особистої власності (набуте до шлюбу) нежитлове приміщення (магазину) продав за 261000,00грн). Долучені до позову договори підтверджують обґрунтованість пояснень відповідача. З приводу квартири [ADDRESS] , тут слід зазначити, що як відомо із повідомлення ТзОВ «Самбірська ГРОД», у відповідь на адвокатський запит, ТзОВ «Самбірська ГРОД» зазначає, що із [PERSON] 12.04.2016 р. дійсно укладено договір №46, відповідно до якого ТзОВ «Самбірська ГРОД» проводить будівництво багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в подальшому квартира [ADDRESS] в якому може бути придбана [PERSON] . Також повідомлено, що дана квартира є власністю забудовника, а багатоквартирний будинок не введений в експлуатацію. [PERSON] не внесено на рахунок забудовника жодних коштів. За наведених обставин, позов [PERSON] в цій частині, тобто в частині стягнення компенсації частини вартості такої квартири в розмірі - 1124950,00грн. не підлягає до задоволення. Що стосується автомобільного причіпу ПАВАМ 112514С, 2018 року випуску, шасі № [NUMBER] , суд аналізуючи обставини справи та надані сторонами докази доходить висновку, що дане майно є спільною сумісною власністю. Відтак вимога позивача в цій частині підлягає до задоволення. Із приводу вимоги про транспортний засіб HONDA SH150, 2010 року випуску, шасі: [NUMBER] , відповідач зазначає, що придбаний цей транспортний засіб за його особисті кошти 24.01.2020 р., тобто в час коли сторони проживали окремо, не вели спільне господарство, не мали спільних прав і обов`язків, не підтримували шлюбних відносин. Як вбачається із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.05.2023 р., згідно якого шлюб між сторонами розірвано, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 07.09.2013 р. і шлюб носив лише формальний характер, а фактично будь - які подружні відносини було припинено ще в 2013 р. [PERSON] , в тому числі через припинення шлюбних відносин, з 2013р. по 2017р. перебував в Канаді, де перебував на консульському обліку. Відповідач - [PERSON] та позивач [PERSON] відновили стосунки тільки в 2017 році (тобто після повернення [PERSON] в Україну та придбання спірного нерухомого майна), які тривали до 2019 р. Зазначені обставини не заперечувалися [PERSON] в ході розгляду справи про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, дана вимога задоволенню не підлягає. Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1,6 ст.57 СК України, визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка може бути в тому числі майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та/або придбане за особисті кошти. Відповідно до статті 69\~Сімейного кодексу України,\~поділу підлягає лише майно, яке належить чоловікові та дружині на праві\~спільної сумісної власності. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 25.11.2015 року по справі №6-2333цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за яке таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Аналогічна правова позиція також викладена й в постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року по справі №6-79цс13. Згідно висновку, зробленого Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, підтверджений у Постанові Верховного суду від 18.06.2018 року у справі №711/5108/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), «Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті». Беручи до уваги викладене в сукупності суд доходить висновку, що заявлений позивачкою позов підлягає до часткового задоволення лише в частині стягнення компенсації частини вартості автомобільного причіпу ПАВАМ 112514С. В іншій частині позову слід відмовити, оскільки вищевикладені докази, долучені стороною відповідача, дають підстави стверджувати, що інше майно, про поділ якого просить позивачка, набувалось [PERSON] виключно за особисті кошти, відтак не є спільною сумісною власністю. Що стосується квартири [ADDRESS] , то така, згідно повідомлення ТзОВ «Самбірська ГРОД» була і є власністю вказаного товариства. [PERSON] не внесено коштів, що становлять вартість квартири, а наведений будинок не введений у експлуатацію. Щодо витрат на правничу допомогу, слід зазначити таке. Згідно з положеннямист.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то здійснені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 19 500,00 грн. підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 5 000,00 грн. Питання розподілу судових витрат в частині сплати судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, яким, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що судовий збір, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Що стосується питання стягнення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: виготовлення технічного паспорту на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] в сумі 1\~147,70 грн., то у відповідності до вимог ч. 1 ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Сторона позивача подала наведений документ не за вимогою суду. Заявлена стороною позивача вимога про стягнення витрат на проведення оцінки майна в сумі 2000,00 грн. задоволенню не підлягає в силу того, що в частині проведеної оцінки позов в задоволенні позову відмовлено з наведених вище підстав.

Outcome: partial