Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

15.08.2024 сторона позивача звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 67498,00 грн., зняті нею з його банківської пенсійної картки, витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн., а також витрати на юридичну допомогу в сумі 10000,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що з позивача на користь відповідача в рамках виконавчого провадження № 39038943 стягуються аліменти на утримання спільних дітей на виконання рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.12.2010. В липні 2022 позивач мобілізувався до армії та залишив відповідачу свою пенсійну картку для того, щоб остання користувалась коштами, як аліментами на утримання дітей та щоб у нього не виникала заборгованість по сплаті аліментів в рамках виконавчого провадження. Однак відповідач [PERSON] безпідставно набула грошовими коштами в розмірі 67498,00 грн., що зняті нею з пенсійної картки позивача, оскільки не повідомляла державному виконавцю про ці кошти, як отриманні в рахунок сплати аліментів та відповідно позивачу за період з 01.08.2022 по 02.10.2023 був нарахований борг в розмірі 55201,80 грн. В добровільному порядку відповідач кошти не повертає в зв`язку із чим сторона позивача була вимушена для захисту свого права звернутись до суду. Ухвалою суду від 19.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків. 26.08.2024 на адресу суду від сторони позивача надійшла заява на усунення недоліків з додатками. Ухвалою суду від 26.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надано до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримає та просив його задовольнити з тих же підстав, що були зазначені у ньому. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань до суду не надходило, відзив до суду не подано. У зв`язку з неявкою відповідача та не надання відзиву суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підставою звернення\~до суду\~з позовом\~стало те,\~що,\~як стверджує\~сторона позивача, відповідач [PERSON] безпідставно набула грошові кошти в сумі 67498,00 грн., що зняті нею з пенсійної картки позивача та пов`язує це з домовленістю між ними про отримання нею грошових коштів в межах суми для уникнення боргу по аліментах, що значно перевищує борг по аліментах в сумі 55201,80грн. нарахований за період з 01.08.2022 по 02.10.2023. Судом встановлено, що на виконанні в старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білецької С.В. перебуває виконавче провадження № 39038943 на підставі виконавчого листа по справі №2-1083/10 від 16.08.2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.07.2010 і до повноліття. Також судом встановлено, що державним виконавцем в рамках вищезазначеного виконавчого провадження позивачу державним виконавцем за період\~з 01.08.2022\~по 02.10.2023\~був нарахований\~борг по\~сплаті аліментів\~в розмірі\~55201,80\~грн. та звернено стягнення на доходи [PERSON] згідно постанови державного виконавця від 02.10.2023. [PERSON] нарахування вищевказаної заборгованості державним виконавцем було оскаржено до Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області, зокрема з мотивів зазначених у позові. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.01.2024 (справа №487/8103/23), у задоволені скарги боржника [PERSON] на постанову про звернення стягнення на доходи боржника від 02.10.2023 відмовлено. В ухвалі суду зокрема зазначено, що доводи скаржника про те, що за період з 01.08.2022 по 21.03.2023 стягувачка [PERSON] користувалася пенсійною карткою боржника та за вказаний період нею було знято готівки з його картки на загальну суму 67408,00 грн. та те, що заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 55201,80 грн. була сплачена скаржником ще до її виникнення, не мають правового значення в спорі щодо законності дій державного виконавця. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6\~статті 3 ЦК України). Тлумачення як\~статті 3 ЦК України\~загалом, так і пункту 6\~статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша\~статті 1212 ЦК України). Передбачений\~статтею 1212 ЦК України\~вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах\~від 04.08.2021 у справі № 185/446/18 (провадження № 61-434 св 20) та від 11.01.2023 у справі № 548/741/21 (провадження № 61-1022 св 22). У цій справі [PERSON] , знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, підтверджує, що добровільно надав доступ до свого карткового рахунку відповідачу, а тому поведінка позивача є суперечливою. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту стягнення вартості пошкодженого майна, позивач у силу ст. 130 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу стягнення з відповідача шкоду. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд наголошує на тому, що позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту порушеного права та розпорядився своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Суд вважає, що заявлені вимоги позивача недоведені та не підтверджені належними доказами. Так, позивачем не доведено, що відповідач отримував кошти належні позивачу, оскільки виписка з карткового рахунку не підтверджує цього, як і не підтверджена поведінка відповідача про заволодіння коштами позивача. Посилання позивача на аліментні зобов`язання перед відповідачем в рамках виконавчого провадження не мають значення при розгляді цієї справи, оскільки предметом розгляду в цій справі є безпідставність набуття майна (коштів) відповідачем. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в позові судові витрати не відшкодовуються позивачу

Outcome: dismissed