Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 09.08.2002 року по 10.06.2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, потім декілька разів вони поновлювали шлюбні відносити. Зазначає, що вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення з даною заявою та до досягнення дитиною повноліття та на утримання повнолітнього сина, [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення з даною заявою та до припинення ним навчання, тобто - до 30 червня 2025 року. В судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідач надав до суду клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти призначення аліментів на користь неповнолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частки від його заробітку, щодо повнолітнього сина - [PERSON] просить суд призначити розмір аліментів у меншому розмірі ніж заявлено у позовній заяві, а саме 1/6 частки від його заробітку. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 09.08.2002 року по 10.06.2008 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується відповідними записами у копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] та копією свідоцтва про розлучення шлюбу.(а.с.4) Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, батьком дітей у свідоцтвах про їх народження зазначений [PERSON] (а.с.6-7) Ці обставини відповідачем не оспорювались. Відповідно до\~ст.\~180,\~181\~глави 15\~СК України\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття. Способи\~виконання батьками\~обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача, який позов визнав в цій частині, необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення з даною заявою та до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.198, 199 глави 16 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до копії довідки №102 від 12.06.2024 року [PERSON] є повнолітнім та продовжує навчатися на денній формі навчання, на третьому курсі Відокремленого структурного підрозділу «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» (а.с.12) Беручи до уваги матеріальне становище сторін, надані сторонами докази, і те, що [PERSON] буде сплачувати аліменти ще на неповнолітню дитину у розмірі частини від доходу, суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітню дитину у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), щомісячно з моменту звернення з даною заявою та до припинення ним навчання, тобто - до 30 червня 2025 року. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial