Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 11.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1285-6027, який підписано електронним підписом позичальника. Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 20000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; промо-ставка 1,50%; базовий період 30 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушила взяті на себе зобов`язання, не повернула у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконала усі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем після спливу строку, встановленого у договорі. Станом на 26.04.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 99000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 79000,00 грн.. Кредитодавцем була застосована до позивальника програма лояльності для споживачів фінансових послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», а саме у вигляді часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 26000,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 72200,00 грн.. У зв`язку із зазначеними порушеннями, відповідач станом на 26.04.2024 року має заборгованість за кредитним договором, яка становить 72200,00 грн. та складається із: заборгованість за кредитом 20000,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 52200,00 грн.. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сазонова М.О. надала до суду відзив, у якому просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Зазначила, що посилання позивача на ознайомлення відповідачкою із вказаними банківськими документами та погодження із ними шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги судом, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами банку, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє можливості встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, неустойкою, комісією, а відтак відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Крім того, роздруківка із сайту банку позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Представник позивача не надав суду як доказ належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів на підставі кредитного договору №1285-6027 від 11.10.2023 року на відповідний рахунок відповідачки, та відповідно до якого можна було б встановити суму, яку позивач надав перерахував відповідачці саме як кредитні кошти. Зазначає, що із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №1285-6027 від 11.10.2023 року вбачається, що відповідачкою у зазначений період часу сплачено 27800,00 гривень. Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи які беруть участь у справі, не викликались. За таких обставин, суд вважає розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1285-6027, який підписано електронним підписом позичальника (а.с.25 зворот - 27). Зазначений Кредитний договір: як вбачається із його змісту, разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений; у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 п. 2 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договору. Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 20000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період 30 днів; промо-ставка 1,50% в день; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 05.08.2024 року. Строк Договору є рівним Строку кредитування (п. 4.12 Договору). Вказаний кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на виконання умов договору №1285-6027 від 11.10.2023 року, [PERSON] перераховано грошові кошти у розмірі 20000,00 грн.(а.с.40). Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, відповідач належним чином зобов`язання із повернення грошових коштів не виконувала, у результаті чого станом на 26.04.2024 виникла заборгованість у загальній сумі 99000,00 гривень, із яких: прострочена заборгованість по кредиту 20000,00 грн., прострочена заборгованість по процентам 79000,00 грн.(а.с.41-43). Кредитодавцем була застосована програма лояльності для споживачів фінансових ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у вигляді часткового списання заборгованості позичальника за нарахованими процентами у сумі 26800,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 72200,00 грн.. Однак відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав усі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем після спливу строку, встановленого в договорі. У зв`язку із зазначеними порушеннями, відповідач станом на 26.04.2024 року має заборгованість за кредитним договором, яка становить 72200,00 грн. та складається із: заборгованість за кредитом 20000,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 52200,00 грн.. Між сторонами існує спір, що виник із кредитних правовідносин, які регулюються нормами права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України "Про споживче кредитування" та Законом "Про захист прав споживачів". Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено параграфом 2 ("Кредит") і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п 6. п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначаються Законом України "Про споживче кредитування" Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)у договорі про споживчий кредит серед іншого має бути зазначено: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5)строк, на який надається кредит;….8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені;10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом…;11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін (ч. 2 ст. 12 Закону). Згідно з вимогами ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит (ч. 6 ст. 12 Закону). Частиною 3.ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" встановлена заборона у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону. Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною 3 цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №363/1834/17 від 13.07.2022 року, сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим ст. 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (п. 6 ч. 1 вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Судом встановлено, що 11.10.2023 відповідач [PERSON] отримала від позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредит у розмірі 20000,00 грн. за договором №1285-6027 від 11.10.2023 року, укладеного у письмовій (електронній) формі. Кредитні кошти в день укладення договору перераховані відповідачу на її картковий рахунок. Заявлений (обраний) позичальником строк, на який надається кредит, згідно з п. 4.8 договору становить 30 днів. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована (п. 4.7 договору). Детальний аналіз положень вказаного кредитного договору дає суду підстави вважати, що вони не відповідають загальним засадам цивільного законодавства про договір щодо справедливості, добросовісності, розумності його умов. Так, у пункті 4.12 договору визначений відмінний від заявленого (обраного) позичальником строку надання кредиту, зазначеного у п. 4.8 договору (30 днів), який названо строком кредитування та визначено 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк надання кредиту і строк кредитування є тотожними поняттями, а тому одночасне вживання цих понять та визначення різних строків щодо кожного поняття є маніпуляцією на користь кредитодавця, оскільки розширює його права по нарахуванню відсотків за користування кредитом протягом 300 днів, тобто і після заявленого строку надання кредиту, обраного позичальником на 30 днів. Відповідно до\~п.4.10\~договору,\~нарахування процентів\~за користування\~кредитом здійснюється\~на залишок\~неповерненої суми\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом,\~починаючи з\~дня видачі\~кредиту до\~дати фактичного\~повернення всієї\~суми кредиту\~за наступною\~ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3,00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промо- ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою). Суд, проаналізував положення пунктів договору, якими визначається порядок нарахування процентів за ставками, та прийшов до висновку, що такі ставки процентів є змінними як за розміром так і за видом, хоч усі вони називаються кредитодавцем у договорі як проценти за користування кредитом. При цьому, розмір тієї чи іншої процентної ставки, яку позивач має право застосовувати, залежить від належного або неналежного виконанням позичальником свого обов`язку за кредитним договором по сплаті процентів на кінець заявленого строку (30 днів). Зокрема, якщо проценти не сплачені у заявлений строк надання кредиту, їх розмір підвищується, що має ознаки відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. На переконання суду, встановлення різних назв процентів за користування кредитом та їх змінний розмір є прихованою мірою відповідальності позичальника за порушення строків сплати процентів кожні 30 днів та спонуканням його до виконання зобов`язання. Такий підхід кредитодавця та, відповідно, умови кредитного договору суперечать положенням цивільного закону про відповідальність за порушення грошового зобов`язання, спосіб та порядок забезпечення виконання зобов`язання. Аналізуючи довідку (розрахунок) заборгованості [PERSON] за договором №1285-6027 від 11.10.2023 року, встановлено, що позивач на власний розсуд, а не відповідно до умов договору, нараховував проценти за користування кредитом за змінною ставкою. Водночас, достатньо передбачуваними та зрозумілими є положення договору у пункті 5.3.1, де визначено умови повернення кредиту позичальником у заявлений (обраний) позичальником строк користування кредитом (30 днів). За змістом цих умов повернення усієї суми кредиту 20000,00 грн. зі сплатою процентів у фіксованому розмірі 9000,00 грн. визначено на день закінчення заявленого строку 09.11.2023 року. Тобто, на цей день вартість кредиту складає 29000,00 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1285-6027 від 11.10.2023 року, вбачається, що відповідачкою здійснено платежі у рахунок погашення заборгованості у розмірі 27800,00 грн.. Зважаючи на визначену у договорі та фактично надану суму кредиту у розмірі 20000,00 грн., фіксовану процентну ставку за якою нараховані проценти у розмірі 9000,00 грн. на кінець заявленого (обраного) позичальником строку користування кредитом, беручи до уваги часткове погашення кредитного боргу на суму 27800,00 грн., суд визнає доведеною заборгованість відповідача за кредитним договором на суму 1200 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим із відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 40,26 гривень.

Outcome: partial