Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач, ТОВ «Факторинг Партнерс», звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за договором №0472-6419 від 28.08.2020 в розмірі 25872 грн., судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 28.08.2020 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0472-6419, відповідно до умов якого первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 10000 грн. для задоволення особистих потреб, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2% в день. Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомилась з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. 28.10.2022 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення права вимоги за кредитним договором. 09.11.2021 року між первісним кредитором ТОВ «Укр кредит фінанс» та ТОВ «Факторинг партнерс» підписано Реєстр боржників №1, відповідно до якого ТОВ «Укр кредит фінанс» передав на користь ТОВ «Факторинг партнерс» право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором, позичальником якого є [PERSON] . Станом на день звернення до суду з вказаним позовом строк повернення грошових коштів за договором наступив, однак відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, в зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 25872 грн., з яких 8400 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17472 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на дату відступлення права вимоги. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач до судового засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі, про час дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Ухвалою суду від 01.10.2024 року вирішено розгляд справи поводити в порядку заочного розгляду. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.08.2020 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір «стандарт» №0472-6419, який підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А865. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит у сумі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (пункт 1 Договору). Строк кредитування складає 14 днів. Протягом строку кредитування розмір процентів складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%. Сукупна вартість кредиту ( вартість користування кредитом складає 128% від суми кредиту ( у відсотковому вираженні) або 12800 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом 28% від суми кредиту ( у відсотковому вираженні) або 2800 грн. (у грошовому вираженні). У разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строку, встановлений п.2 кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нарахувати, з урахуванням обмежень, визначених пп. 5) ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та згідно вимог чинного законодавства України , а позичальник зобов`язаний сплатити до 2% включно пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. Відповідно до п.7 договору, цей кредитний договір та правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Уключаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє усі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору та правил надання грошових коштів у кредит (які є невідємними частинами договору та разом складають договір) текст яких наразі розміщено на веб-сайті кредитодавця, та, відповідно, укладає договір. Позичальник має право пролонгувати договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Сторони погодились, що проценти, нараховані після закінчення терміну платежу, визначеного в п. 3.1 цього договору, з урахуванням продовження терміну платежу у випадку використання позичальником права пролонгації відповідно до умов цього договору та правил, є процентами в розумінні ч.2 ст. 625ЦК України. Перерахування (видача) коштів відповідачу [PERSON] у розмірі 10000 гривень відповідно до умов Кредитного договору, підтверджується довідкою директора ТОВ «Укр кредит фінанс» про перерахування суми кредиту №0472-6419 від 28.08.2020. Отже, ТОВ «Укр кредит фінанс» виконав взяті на себе зобов`язання за умовами вищевказаного кредитного договору в повному обсязі. 02.10.2021 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №02/10/2021. Відповідно до п.3.1.3. Договору факторингу, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників. Згідно витягу з додатку №1 до договору факторингу №02/10/2021 ТОВ «Укр кредит фінанс» відступив (передав) на користь ТОВ «Факторинг Партнерс», своє право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №0472-6419. Як вбачається з розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, станом на 04.06.2024, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 25872грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8400 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 17472 грн. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Як визначено у ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, §61). Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, на даний час має заборгованість, яка не погашена, тому суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи позивачем в особі представника було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 9000 гривень. В обґрунтування вказаної заяви додано договір про надання правової допомоги № 15-02/2024, укладеному між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС», зі змісту якого вбачається, прайс-лист АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ «ЛІГАЛ АССІСТАНС», платіжну інструкцію № 422780443 від 10.06.2024, заявку на надання юридичної допомоги № 45 від 27.05.2024, витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.06.2024, відповідно до якого ціна наданих послуг складає 9000, 00 грн. Суд приходить до висновку, що ця вимога обґрунтована та підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 3, 8ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями 26,27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Надані документи відповідно до положень ст.15,77 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, представником позивача надано детальний опис робіт (наданих послуг), що відображено у витязі з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.06.2024, відповідно до якого ціна наданих послуг складає 9000 грн., зокрема за надання усної консультації з вивченням документів, на що адвокатським об`єднанням витрачено 2 год., вартість послуги 3000 грн.; а також за складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду на що адвокатським об`єднанням витрачено 2 год., вартість послуги 3000 грн. Отже, вимога про розподіл судових витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 3028 грн., оскільки позов задоволений у повному обсязі.

Outcome: approved