Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

В травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просила: встановити факт наявності родинних відносин, як дочки та матері між нею [PERSON] та [PERSON] .. В обґрунтування своєї заяви заявник вказала, що її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . 30 квітня 1977 року Хмельницьким будинком урочистих подій було зареєстровано факт її народження та видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] російською мовою на ім`я [PERSON] . На підставі цього Свідоцтва 12 лютого 1993 року їй було видано паспорт серії VII [NUMBER] українською мовою на ім`я [PERSON] . 23 листопада 1996 р. вона одружилася із [PERSON] і взяла прізвище [PERSON] . У зв`язку із зміною прізвища вона отримала 05 серпня 1997р. паспорт серії [NUMBER] , виданий Хмельницьким МУУМВС України в Хмельницькій області на ім`я [PERSON] . В подальшому її Свідоцтво було пошкоджено і вона звернулась по видачу дубліката. 26 січня 2021 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) відповідно до актового запису № 1054 їй було повторно видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Зважаючи на таку ситуацію вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про внесення змін до актового запису цивілного стану. Висновком за № 474 від 12 грудня 2023р. їй відмовлено. Такий висновок мотивовано наявними розбіжностями у документах, що унеможливлюють ідентифікацію особи заявника. В наслідок таких розбіжностей у неї виникають складності із ймовірним успадкуванням майна її матері [PERSON] , оскільки в повторному Свідоцтві про її народження не співпадає її ім`я та по-батькові із її паспортними даними. Така ситуація позбавляє її можливості в майбутньому оформити право власності на спадкове майно та розпорядитися ним на власний розсуд. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, просили задоволити, суду пояснили, що встановлення даного факту необхідне для можливості в майбутньому оформлення спадщини після матері. Заінтересовані особи в судовому засіданні не заперечили проти задоволення заяви [PERSON] .. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Обгрунтовуючи заяву, [PERSON] вказала мету звернення - можливість в майбутньому оформити спадщину після матері [PERSON] , яка в даній справі залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України). Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У статті 315 ЦПК України наведений невичерпний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №175/2317/16-ц від 02 жовтня 2019 року. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] просить встановити факт родинних відносин для можливості в майбутньому оформлення спадщини після матері [PERSON] , яка на час розгляду справи не відкрита. Інших обґрунтувань необхідності встановлення факту родинних відносин та для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів їй необхідно встановити даний факт заявником не зазначено. Крім наведеного, заявником не доведено, що встановлення даного факту між нею та її матір`ю неможливо в позасудовому порядку, зокрема шляхом внесення змін до документів, що посвідчують особу заявниці відповідно до її свідоцтва про народження та актового запису про її народження. Оскільки метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, а з заяви не вбачається, що факт, який вона просить встановити, безпосередньо в цей час породжує для неї юридичні наслідки, то підстави для задоволення заяви відсутні. Враховуючи зазначене, застосовуючи позицію Верховного Суду, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed