Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 47267,77 грн. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивач утримує та проводить обслуговування житлового будинку [ADDRESS] на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 296 від 06.08.2001. 20.03.2001 між позивачем та відповідачем, як власником майна, укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинку предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинку [ADDRESS] , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором є відповідач. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати отриманих житлово-комунальних послуг, за період з лютого 2020 року по квітень 2023 року, виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, що станом на квітень 2023 року становить 42118,77 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивачем нарахований індекс інфляції у сумі 3844,01 грн., та три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 1304,99 грн. за період з 01.04.2020 по 31.01.2022 та з 01.01.2024 по 30.06.2024. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.08.2024 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідач не скористався наданим процесуальним правом, відзив на позов до суду не надіслав, тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 296 від 06.08.2001 житловий будинок [ADDRESS] передано на обслуговування Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». Відповідно до п.2.2. Статуту предметом діяльності Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам. Між Позивачем та Відповідачем, який є власником квартири [ADDRESS] 20.03.2001 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надалі - договір про участь у витратах (копія додається, оригінали знаходяться у сторін), відповідно до якого, Підприємство забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку [ADDRESS] , утримання прибудинкової території, забезпечує комунальними послугами, кількість і якість яких регулюються відповідними правилами надання комунальних послуг, а власник квартири бере участь у витратах по утриманню будинку і оплачує комунальні послуги (п.1 договору). За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач належним чином не здійснює оплату вартості житлово-комунальних послуг та на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок, відповідно до якого за відповідачем станом на квітень 2023 року виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 42118,27 грн. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок, як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже він, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно із наданим позивачем розрахунком, судом встановлено, позивачем нарахований індекс інфляції у сумі 3844,01 грн., та три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 1304,99 грн. за період з 01.04.2020 по 31.01.2022 та з 01.01.2024 по 30.06.2024. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість позову, а відтак, необхідність задоволення заявлених позовних вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved