Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить зняти арешт з частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна № 3529121), який накладено постановою Державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі від 20.02.2006 р. та обтяження щодо якого зареєстроване 24 лютого 2006 р. Києво-Святошинською районною державною нотаріально конторою за № 2911206. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 07 лютого 1998 р., який був посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П.І. за № 363, а право власності на вказану частину будинку було зареєстроване Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 07 травня 1999 року. Із загальної площі житлового будинку 160,30 м.кв. на частку [PERSON] припадає приблизно 28,50 м.кв. та його частка в натурі не виділена. [PERSON] вказав, що в архівній частині Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно) ним виявлено запис про арешт належної йому частини будинку, а саме: підстава обтяження постанова Державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі від 20.02.2006 р.; обтяження зареєстроване 24 лютого 2006 р. Києво-Святошинською районною державною нотаріально конторою за № 2911206. Позивач заявив, що йому не відомі підстави для винесення зазначеної вище постанови органу державної виконавчої служби та причини обтяження належного йому майна, а тому арешт підлягає зняттю за рішенням суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.04.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.07.2024 року вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01 жовтня 2024 року на 13 год. 45 хв. У судове засідання 01.10.2024 року сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі; відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, просив розглядати справу без його участі; третя особа правом на подання пояснень не скористалася, просила розглядати справу без її участі. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 07 лютого 1998 р., який був посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П.І. за № 363, а право власності на вказану частину будинку було зареєстроване Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 07 травня 1999 року. Із загальної площі житлового будинку 160,30 м.кв. на частку [PERSON] припадає приблизно 28,50 м.кв. та його частка в натурі не виділена. Рішенням Боярської міської ради від 23 грудня 2021 року за №\~20/1323 [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для обслуговування вказаної частини будинку. В архівній частині Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно) наявний запис про арешт частини будинку, належної [PERSON] , який накладено на підставі постанови Державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі від 20.02.2006 р.; обтяження зареєстроване 24.02.2006 р. Києво-Святошинською районною державною нотаріально конторою за № 2911206. Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області листом від 11.07.2023 р. № 8368 на звернення позивача повідомив, що перевіркою відомостей в АСВП, АСВП-архів та ВП (спецрозділ) встановлено що станом на 11.07.2023 на виконання у Відділі не перебували та не перебувають незавершені виконавче провадження боржником за якими є/та/або був [PERSON] , а тому оскільки неможливо визначити в межах якого виконавчого провадження та на підставі якого виконавчого документа на нерухоме майно боржника було накладено арешт, у відповідності до вимог статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», з метою вирішення даного питання заявнику необхідно звернутися до суду. Згідно із\~положеннями статті\~59\~Закону України\~02.06.2016\~№ 1404-VIII\~«Про виконавче\~провадження» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті 59 Закону). З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Аналогічний висновок про застосування норм права був сформований у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 р. у справі\~№ 161/14034/20. Суд враховує відсутність будь-якого виконавчого провадження щодо [PERSON] , яке перебувало би у провадженні органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав. Застосування ефективного способу захисту приводить до реального поновлення порушеного права (забезпечує припинення його невизнання чи оспорювання) або припиняє неможливість задоволення інтересу, а у випадку неможливості вказаного забезпечує отримання відповідного відшкодування. Ефективний спосіб захисту спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Відповідно до\~статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~статті 386 ЦК України,\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що арешт майна [PERSON] , а саме частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою Державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі від 20.02.2006 р. підлягає зняттю.

Outcome: approved