Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

13.06.2023 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 25 січня 2020 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Святошинському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за актовим записом №53, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.01.2020 р. В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який з дня свого народження і по даний час проживає разом з позивачем. Мати [PERSON] з квітня 2022 року разом з ним не проживає, виїхала за кордон, залишивши дитину проживати в Україні разом з батьком. На протязі вказаного часу, тобто з часу виїзду за кордон і дотепер відповідачка свідомо не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина, про його догляд, на даний час навіть не надає коштів для утримання дитини, тобто на придбання йому харчування, одягу, ліків тощо, не створює умов для навчання сина та його духовного розвитку. Відповідачка зовсім не цікавиться ні станом здоров`я, ні матеріальним забезпеченням своєї дитини, ні його доглядом. А тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, просив суд їх задовольнити, в подальшому в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти, в подальшому в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позов не подала. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору представник Органу опіки та піклування Ружинської селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.01.2020 року Святошинським районним у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №53 (а.с.9). У шлюбі в сторін народився, малолітній син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28.07.2020 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), та актовим записом про народження №48 (а.с.10, 125). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] жителя [ADDRESS] вбачається, що до складу його сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] -дружина; [PERSON] , [INFO] - син. Сім`я проживає у будинку вітчима, який має три житлові кімнати, кухню, коридор, веранду. До будинку проведено пічне опалення. У дитини є місце для відпочинку та ігор. Санітарний стан помешкання задовільний. Сім`я обробляє земельну ділянку 0,73 га, утримує підсобне господарство. Мати не працює перебуває по догляду за дитиною до 3-х річного віку, батько перебуває у ЗСУ. Дохід сім`ї складає 30860,00 грн. У дитини є сезонний одяг та взуття. Сім`я забезпечена продуктами харчування. Сімя забезпечена частково продуктами харчування. На час обстеження було з`ясовано, що сімя проживає у будинку вітчима [PERSON] . Мати дитини [PERSON] з квітня місяця 2022 року не приймає участі у вихованні сина [PERSON] , за весь період декілька раз вислала кошти для сина та зателефонувала. Батько дитини на даний час перебуває в ЗСУ, вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . Батько забезпечує сина всім необхідним для дитини (а.с.11). Згідно рішення ВК Ружинської селищної ради №95 від 23 травня 2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до висновку ВК Ружинської селищної ради про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ВК Ружинської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина у зв`язку з невиконанням нею батьківських прав та обов`язків (а.с.13). Згідно характеристики виданої Комунальний заклад «Старостинецький заклад дошкільної освіти загального розвитку «Дзвіночок» Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, вбачається, що вихованець ЗДО «Дзвіночок» [PERSON] народився [INFO] , відвідує ЗДО «Дзвіночок» з вересня 2023 року по теперішній час. За час перебування в дошкільному закладі зарекомендував себе як дитина, яка добре контактує з дорослими та однолітками. В діяльність включається відразу, досить активний. Зовнішній вигляд дитини охайний, без виражених особливостей, відповідає віку. Фізично дитина розвинута добре. Соціально-побутові навички, самообслуговування достатньо сформовані. Загальна інформованість і соціально-побутове орієнтування дуже добрі. Дитина називає імена вихователів та ровесників. Увага стійка. Є спокійним, не заважає іншим, конфліктних ситуацій не створює. Пам`ять розвинена добре, дитина запам`ятовує та переказує почуте. Елементарні навички розвинуті на відмінному рівні. Хлопчик проявляє цікавість на заняттях, називає всі предмети, явища і властивості. Мовлення дитини відповідає віковій нормі. У хлопчика присутні самостійні зв`язні висловлювання. Мова чітка. Високий рівень опанування програмного матеріалу (а.с.82). Відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 18.01.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.84). Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Ружинської селищної ради від 13.06.2024 року вбачається, що мама участі в житті дитини не приймає. На огляд до лікаря та на щеплення приводить бабуся [PERSON] (а.с.97). Згідно витягу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №5950/24-вих від 17.06.2024 року вбачається, що в період з 01.03.2022 року по 14.06.2024 року відповідач перетнула державний кордон України: -пункт пропуску Грушів, дата перетину 28.05.2022 о 14:01, виїзд [PERSON] , дата народження [INFO] , серія № паспорта [NUMBER] ; -пункт пропуску Угринів, дата перетину 15.03.2024 о 16:02 виїзд [PERSON] , дата народження [INFO] , серія № паспорта [NUMBER] (а.с.114). В судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що знає [PERSON] , дитину вона залишила [PERSON] і виїхала за кордон у березні 2022 року. На даний час дитина проживає з бабусею та дідусем. [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини та не допомагає фінансово. Дитина відвідує дошкільний заклад, про маму нічого не знає. В судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що [PERSON] доглянутий та розвинутий хлопчик. [PERSON] залишила дитину та виїхала за кордон. [PERSON] добре у бабусі з батьком, доглядає бабуся та дідусь, бо батько служить у ЗСУ. [PERSON] знає з малолітнього віку, проявів материнських почуттів в неї не спостерігала. Коштів на дитину [PERSON] не висилає, а позивач та його мати приймає участь у забезпеченні хлопчика. В судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що [PERSON] знає з самого народження, за весь час скільки працює у сільській раді, один раз бачила відповідачку. Дитина завжди з бабусею та дідусем, а тато служить, як приїжджає то дитина з ним. Бабусю він називає мамою. Відповідачка є в Україні вже давно, але до дитини не являється, участі у вихованні не приймає, матеріальну допомогу надавала тільки один раз. Коли відповідачка проживала разом з батьком дитини то пропадала на сутки, тижні її шукали, це відбувалось постійно. Сестра [PERSON] приводить дитину у дитячий табір, на дитячий майданчик, проводить з ним час. Відповідачка постійно погрожує позивачу, що забере дитину або вкраде. Дитина завжди чиста, охайна. Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" (далі - Постанова ВСУ) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 вказаної Постанови ВСУ позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991р. №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. З пояснень представника позивача, свідків та досліджених доказів, стверджується свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ухилення ним від його виховання, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, дозвілля. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина. Оскільки відповідач [PERSON] на думку суду не може позитивно впливати на виховання та розвиток дитини, свідомо самоусунулася від прийняття участі в його житті та спілкуванні з ним. Зв`язків не підтримує, не цікавиться його вихованням та навчанням, не надає матеріальної допомоги на утримання. Крім того не надала будь-яких заперечень, щодо позову, в судові засідання жодного разу не з`явилася. Ці обставини свідчать про невиконання відповідачем батьківських обов`язків, закріплених частинами 1-3 статті 150 Сімейного кодексу України. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач виконує свої обов`язки щодо виховання дитини або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини. Оцінюючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи дані положення законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти. З відповідача на користь позивача та держави, підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст.150, 164, 166, 167, 180-183 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року

Outcome: approved