Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] , право на 1/2 частку земельної частки (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат серії ОД № 0061133, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією 10.09.1996, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 553) та право на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат серії ОД № 0061135, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією 10.09.1996, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 552). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріусом було повідомлено [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом було встановлено, що [PERSON] належало: -право на 1/2 частку земельної частки (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджено розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації № 195/А-2008 від 04.03.2008 «Про переоформлення сертифіката на право на земельну частку (пай) на території Комишівської сільської ради» та сертифікатом серії ОД № 0061133, виданим Ізмаїльською районною державною адміністрацією 10.09.1996, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 553; -право на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджено сертифікатом серії ОД № 0061135, виданим Ізмаїльською районною державною адміністрацією 10.09.1996, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 552. Відповіддю Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 22.09.2023 за № 01/01-38/2351/3177, надано інформацію, що згідно запису в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Перемога» на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району серії ОД № 0061133 розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації № 54/96 від 16.09.1996 було видано на ім`я [PERSON] та зареєстровано за № 553, та вчинено запис про спадщину на ім`я [PERSON] у розмірі 1/2, та на ім`я [PERSON] у розмірі 1/2 (розпорядження ІРДА № 195/А-08 від 04.03.2008). Також згідно запису в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Перемога» на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району серії ОД № 0061135 розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації № 54/96 від 16.09.1996 було видано на ім`я [PERSON] та зареєстровано за № 552. Інформація щодо заміни вищевказаних сертифікатів на право власності на земельні ділянки відсутня. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 31.05.2010 виконкомом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного права на земельну частку (пай). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до заповіту від 24.03.2009, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Триколич Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 18, [PERSON] заповів усе своє майно, яке на день смерті буде йому належати, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось своїй доньці [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 73923413 від 13.09.2023, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 24.03.2009, зареєстрований за № 18, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Особи, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщина за заповітом, що підтверджено відповідною заявою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.01.1971 Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; -син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.10.1964 Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. [PERSON] та [PERSON] відмовляються від прийняття спадщини на користь внучки [PERSON] [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України - \~спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. [PERSON] , на користь якої відмовились від прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] , є внучкою [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 22.11.2002 Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, де батьком вказаний [PERSON] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 26.06.2018 Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлений факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на 30.05.2010, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 711 від 18.06.2024, наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якої [PERSON] проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивач вважається таким, що прийняла спадщину, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Письмовою відповіддю нотаріуса, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved