Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

11 червня 2024 року [PERSON] звернувся до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватний нотаріус Хмельницького райнотокругу Голуб О.Є., в якому просив визнати недійсним договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 08 березня 2023 року приватним нотаріусом Хмельницького райнотокругу Голуб О.Є. та зареєстрований в реєстрі за №322. В обґрунтування позову посилавсь на те, що заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2015 року по справі №683/2112/15-ц його позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] на його користь 118286 грн. боргу за договором позики, 92378,13 грн. суми заборгованості із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, а всього 210664,13 грн. та 2106,64 грн. судових витрат. В лютому 2023 року [PERSON] звернувся до Старокостянтинівського районного суду із заявою про скасування заочного рішення та ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 23 лютого 2023 року вищевказане заочне рішення суду було скасоване та призначено справу до судового розгляду. На виконання цієї ухвали суду постановою державного виконавця Старокостянтинівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області від 02.03.2023 року закінчено виконавче провадження по виконанню вказаного вище заочного рішення та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2023 року у цій же справі повторно стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 65 418 грн. за договором позики від 05.08.2013р. та 52 868 грн. за договором позики від 24.08.2013 р.; 92 378,13 грн. суми заборгованості із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, а всього 210664,13 грн. та 2106,64 грн. судових витрат. Однак заборгованість [PERSON] залишається непогашеною, разом з тим, від органу ДВС позивачу стало відомо, що в період між скасуванням судом заочного рішення - 23.02.2023р. та ухваленням нового рішення про стягнення боргу - 21.03.2023р., [PERSON] , діючи недобросовісно, допустив зловживання правом з метою приховування майна та уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника, а саме: відчужив належну йому 1/3 частку у праві власності на житлове приміщення секції [ADDRESS] , шляхом укладення з [PERSON] договору дарування, який посвідчений 08 березня 2023 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Голуб О.Є. та зареєстрований в реєстрі за №322. Позивач вказує, що укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.ч.1,5 ст.203 ЦК України, що за правилами ст.215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст.234 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача адвокат Величко В.І. підтримав заявлений позов із наведених у ньому підстав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Іваницький А.М. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, зазначивши, що на момент укладення договору дарування не існувало обтяжень, щодо належного відповідачу майна та станом на 26 червня 2024 року [PERSON] повністю погасив свої боргові зобов`язання перед [PERSON] , що були визнані рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2023 року суду у цивільній справі №683/2112/15-ц. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи без її участі та заперечила проти задоволення позову. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватний нотаріус Голуб О.Є. в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила і від неї не надходила заяви про відкладення розгляду справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом установлено, що 16 листопада 2015 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області у цивільній справі №683/2112/15-ц ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього 118286 грн. боргу за договором позики, 92378,13 грн. суми заборгованості із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, а всього 210664,13 грн. та 2106,64 грн. судових витрат. 23 лютого 2023 року за заявою відповідача ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, вищевказане заочне рішення суду було скасоване та призначено справу до судового розгляду. 02 березня 2023 року держвиконавцем Старокостянинівського ВДВС у Хмельницькому районі винесено постанову про закінчення в/провадження №68107060 про виконання в/листа №683/2112/15-ц, виданого 09.02.2016 р. Старокостянтинівським райсудом у справі №683/2112/15-ц. Встановлено, що 08 березня 2023 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частку у праві власності на житлове приміщення секція [ADDRESS] , про що укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького райнотокругу Голуб О.Є., зареєстрований у реєстрі за №322. 21 березня 2023 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області у цивільній справі №683/2112/15-ц ухвалено рішення, що набрало законної сили 06.06.2023р., яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього 65418 грн. за договором позики від 05.08.2013р. та 52868 грн. за договором позики від 24.08.2013р.; 92378,13 грн. суми заборгованості із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, а всього 210664,13 грн. та 2106,64 грн. судових витрат. Як вбачається з даних постанови начальника Хмельницького ВДВС у Хмельницькому районі від 26.06.2024р. в/провадження №73462931 по виконанню в/листа №683/2112/15-ц, виданого 24.11.2023р. Старокостянтинівським райсудом у справі №683/2112/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 65418 грн. за договором позики від 05.08.2013р. та 52868 грн. за договором позики від 24.08.2013р.; 92378,13 грн. суми заборгованості із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, а всього 210664,13 грн. та 2106,64 грн. судових витрат закінчено у зв`язку з сплатою боржником у повному обсязі заборгованості за виконавчим листом, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. З вищенаведеного вбачається, що на день ухвалення рішення у даній цивільній справі, боргові зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] за договорами позики від 05 серпня та 24 серпня 2013р. вже не існували. Суд зазначає, що поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України). Згідно зі статтею 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом частини першої статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга\~статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей\~3,\~15,\~16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Оскільки встановлено, що на момент укладення оспорюваного договору дарування від 08 березня 2023р. не існувало будь-яких обтяжень щодо 1/3 частки у праві власності на житлове приміщення секція [ADDRESS] , належного [PERSON] на праві власності, так як в/провадження з примусового виконання рішення Старокостянтинівського райсуду у справі №683/2112/15-ц було закінчене 02 березня 2023 року держвиконавцем Старокостянинівського ВДВС у Хмельницькому районі, тому відсутні обставини, які б свідчили про невідповідність договору купівлі-продажу цього майна актам цивільного законодавства, і які б були підставою для визнання такого правочину недійсним, відповідно до положень частини першої статті 203, частини першої статті 205 ЦК України. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, передбачені ст.215 ЦК України для визнання недійсним договору дарування від 08 березня 2023 року [PERSON] [PERSON] 1/3 частки у праві власності на житлове приміщення секція [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького райнотокругу Голуб О.Є., зареєстрованого у реєстрі за №32, а отже і відсутні підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed