Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.08.2024 звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 07.09.2002 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб.\~ Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на подружнє життя. Спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких підстав позивач просить суд розірвати укладений шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, справа призначалася до розгляду на 18.09.2024 та 01.10.2024. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак, до судового засідання повторно не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а тому суд дійшов переконання про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 07.09.2002 виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис №\~106, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Наміру на примирення у сторін немає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 1, 3 ст. 55 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Як встановлено ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Розглянувши докази по справі, враховуючи, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Отже, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved