Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

У квітні\~2024\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «К9» (далі за текстом Товариство ФК «К9») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що відповідачем у 2021 році було укладено кредитний договір із фінансовою установою, відповідно до умов якого вона отримала кошти, які у строк повернуто не було. У зв`язку з ухиленням [PERSON] від виконання своїх зобов`язань сума заборгованості склала 33990 грн. В подальшому Товариство ФК «К9» за договором факторингу набуло статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до відповідача. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Сторони, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Представник позивача в заяві до суду від 17.09.2024 просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити без її участі та вказала, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Повідомила, що на свій картковий рахунок дійсно отримувала від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі за текстом Авентус) 11000 грн згідно кредитного договору від 12.04.2021, однак вважає, що умови електронного договору щодо відсотків за кожний день користування кредитом є несправедливими. Договір не був пролонгований та закінчив свою дію 02.05.2021, а заборгованість за ним у сумі 14135 грн була нею погашена 22.07.2024, тобто вже під час розгляду справи. Вважає вимоги позивача про стягнення з неї процентів за користування кредитом після 02.05.2021, тобто після спливу строку кредитування необґрунтованими. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію». Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а останній зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача (ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За правовим статусом він прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: такий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] у квітні 2021 року було дистанційно укладено договір про надання споживчого кредиту, в електронні формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Так, згідно договору про надання споживчого кредиту №3984821 від 12.04.2021, укладеного між Авентусом та відповідачем, останній було надано кредит на суму 11000 грн (п.1.3) строком на 20 днів, на платіжну картку позичальника. За користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати проценти, які нараховуються згідно умов договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 693,50% (п.1.7). Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 15180 грн (п.1.8.1). Зазначений договір підписаний відповідачем електронним підписом. Як на\~підставу набуття\~позивачем статусу\~нового кредитора,\~переходу права\~вимоги за\~зазначеним договором\~кредиту,\~суду було\~надано договір\~факторингу.\~Зокрема,\~03.11.2021\~між Товариством\~ФК «К9» та Авентусом укладено договір факторингу №03/11/2021, за умовами якого останнє передало право вимоги. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. Останнім є операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові. На обґрунтування\~позовних вимог\~щодо наявності\~заборгованості по\~договору про\~надання кредиту\~№3984821\~від 12.04.2021 позивачем надано: договір №3984821 від 12.04.2021 про надання споживчого кредиту; графік платежів до вказаного договору; картку обліку договору (розрахунок заборгованості), з зазначенням заборгованості за основним боргом у розмірі 11000 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 22990 грн; довідки Авентуса від 18.03.2024 та від 15.03.2024 про ідентифікацію клієнта [PERSON] та здійснення транзакції на її ім`я; вимогу (повідомлення) відповідачу про наявність у неї простроченого кредиту за кредитним договором №3984821 від 12.04.2021 та відступлення права вимоги за вказаним кредитом; Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Авентус; акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №03/11/2021 від 03.11.2021; витяг з реєстру боржників до договору факторингу №03/11/2021 від 03.11.2021. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, тобто ті, які містять відомості про господарську операцію, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дослідження в справах щодо стягнення кредитної заборгованості саме первинних документів, зазначаючи, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані у позові. Згідно умов\~укладеного відповідачем\~з фінансовою\~установою Авентус\~договору кредиту,\~останній зобов`язувався\~надати позичальникові\~грошові кошти\~(кредит)\~у безготівковій\~формі шляхом\~перерахування коштів\~на банківську\~картку позичальника. Кредит вважається наданий в день перерахування установою суми кредиту. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач повинен був надати докази, з яких можливо було б встановити виконання з боку Авентуса своїх зобов`язань по договору кредиту, зокрема щодо перерахунку грошових коштів на картку відповідача. Належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, що затверджена постановою Правління Національного банку України №163 від 29.07.2022, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (статті 12 ЦПК України), який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. В порушення зазначених норм права Товариством ФК «К9» не надано доказів на підтвердження отримання [PERSON] грошових коштів від фінансової установи Авентус, або відкриття рахунків чи перерахування коштів на рахунки, відкриті в інших банках, або видачі грошових коштів в касах кредитних установ через видатковий касовий ордер. Відтак, доводи позивача щодо виникнення між відповідачем та первісним кредитором договірних відносин не підтверджені. Окрім того, станом на день розгляду справи в суді відповідачем 22.07.2024 було сплачено на користь позивача на погашення кредиту 14276 грн, що не було спростовано останнім. Суд враховує позицію відповідача щодо визнання отримання грошових коштів, однак це не є безумовною підставою для задоволення позову, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суду слід дослідити матеріали справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходячи виключно із факту визнання. Виходячи з положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Резюмуючи викладене, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, суд позбавлений можливості впевнитись у законності його права вимоги до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову. У відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed