Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначила, що у період з 15.02.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Лисянсього районного суду Черкаської області від 06.04.2016 року шлюб між ними було розірвано. Після розлучення, з 2011 року, цілих вісім років, біологічний батько дітей, тобто [PERSON] жодного разу не намагався встановити зв`язок з дітьми, не займався їх вихованням та фінансово їх не утримував. Вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 22.12.2020 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.164 КК України до громадських робіт, за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей. Навіть після притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, він продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків, та його заборгованість по сплаті аліментів складає 280100 грн.. З 2016 року вона та її теперішній чоловік піклуються про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, повністю їх утримують. Враховуючи, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування її та дітей, з її боку ніколи не створювалися перешкоди щодо участі батька в їх вихованні, вважає, що вказане свідчить про небажання відповідача виконувати відносно своїх дітей батьківських обов`язків, покладених на нього законом. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків. Це виражається в тому, що він не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Не дбає про нормальне самоусвідомлення дітей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. З урахуванням вищенаведеного, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач в судовому засіданні пояснила суду, що на даний час вона перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, який турбується про її дітей від першого шлюбу, є для них фактично батьком і бажає їх усиновити. Ці обставини відомі відповідачу і він не заперечує щодо усиновлення, адже у нього за цей час теж створена нова сім`я. Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи без самостійних вимог: служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області у судовому засіданні вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Комісією із захисту прав дітей з`ясовувалися причини невиконання відповідачем батьківських обов`язків, на що він повідомив, що має інших дітей, іншу сім`ю, відповідно не бажає нести батьківські обов`язки щодо дітей - [PERSON] та [PERSON] . Жодні заходи впливу не змогли змінити позицію батька. Вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши позивача, представника позивача, третю особу, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданого 12.05.2011 року та серії [NUMBER] виданого 09.04.2013 року. 06.04.2016 року шлюб укладений між позивачем та відповідачем, було розірвано за рішенням Лисянського районного суду Черкаської області. Згідно довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 10.06.2024 року № 1069 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та з нею проживають: чоловік - [PERSON] , діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №5532 від 04.06.2024 року вбачається, що [PERSON] станом на 01 червня 2024 року має заборгованість зі сплати аліментів 280100 грн.00 коп. Згідно вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 22.12.2020 року, [PERSON] засуджено за ч.1 ст.164 КК України до громадських робіт, за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей. Відповідно до висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 25.06.2024 №203 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує заяву відповідача, де останній зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків із виховання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, не цікавиться станом здоров`я та життям дітей, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дітей та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем в судовому засіданні підтверджений дослідженими письмовими доказами, доданими позивачем до позовної заяви. Зважаючи на те, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я дітей, не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своїх дітей, захисту їх прав та інтересів, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved