Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

28.02.2024 року ТОВ " ДІДЖИ ФІНАНС " звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №101309199 від 06.07.2021 року у розмірі 32661,80 грн., витрати на правову допомогу 6000,00 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 2422,42 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 06.07.2021 року [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» ([INFO]) було подано заявку на отримання кредиту №101309199. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту он-лайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 101309199 від 06.07.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті [INFO]. Таким чином [PERSON] уклав Договір про споживчий кредит № 101309199 від 06.07.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн. Однак відповідач не виконував належним чином кредитні зобов`язання. 12.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №13Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним договором № 101309199 від 06.07.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу становить 32661,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8332,00 грн., заборгованість за відсотками - 24329,80 грн. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», з інформацією про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Однак, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 101309199 від 06.07.2021 року. Тому позивач був змушений звернутися з цим позовом до суду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 17.04.2024 року від представника відповідача - адвоката Сікорської І.С., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1098157 від 02.04.2024 року, надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджі Фінанс». В обґрунтування зазначає, що надані позивачем до матеріалів справи, а саме роздруківка договору та додатків до нього, не підписані ні власноручним підписом відповідача, ні електронним, розрахунок заборгованості та договір факторингу. Також вказала, що позивач при зверненні до суду з даним позовом повинен був отримати від первинних кредиторів первинні документи, які підтверджують перерахування на належний відповідачу рахунок чи видачу йому коштів за вказаним кредитним договором, а також розміру заборгованості за ним. Наголосила, що ТОВ «Діджи Фінанс» не надав доказів на підтвердження видачі позичальнику грошових коштів за умовами кредитного договору № 101309199 від 06.07.2021 року (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо), а також не надано виписки з особового рахунку. Наданий розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом виконання позивачем умов кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на рахунок, позивачем не надано. [PERSON] в свою чергу не отримував грошових коштів за вказаним договором. Звернула увагу, що договір про споживчий кредит не містить реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку, у відповідності до умов кредитного договору мали бути перераховані кредитні кошти. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази підписання відповідачем договору та додаткових угод до нього, так в матеріалах справи наявна роздруківка тексту договору без цифрового підпису та без доказів видачі такого підпису. Позивач зазначає, що відповідач підписав додаткову угоду, використовуючи електронний підпис з одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти чт смс-повідомлення із новим одноразовим ідентифікатором, без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна чи пароля особистого кабінету, додаткова угода укладена бути не може. Отже підписання договору та додаткових угод до нього без отримання кожен раз нового одноразового ідентифікатора є технічно неможливим. Таким чином, позивач змінив умови основного договору без відома та погодження з відповідачем. Представник також зазначив, що позивачем нараховано проценти з порушенням норм права та судової практики. Крім того, вказала, що матеріалами справи не містять підписаного ТОВ «Діджи-Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу. Сформований витяг представником ТОВ «Діджи-Фінанс» з Додатку до Договору факторингу містить лише його підпис, а підпис представника та нового кредитора відсутні. Також представник відповідача вказала, що вимога ТОВ «Діджи-Фінанс» про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 6000,00 грн. є необґрунтованою, оскільки до матеріалів справи не долучено доказів оплати правової допомоги. При цьому зазначила, що витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. Категорія справи про стягнення заборгованості за кредитним договором є нескладною, позовна заява складається з 3 аркушів та є типовою, з урахуванням чого підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. відсутні. В зв`язку з зазначеним, представник відповідача вважала, що ТОВ «Діджи-Фінанс» не довів заявлених позовних вимог відповідними доказами, тому просила відмовити в задоволення позовних вимог. 17.04.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвокатом Гайовою А.С., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, надійшла відповідь на відзив, в якому представник зазначає наступне. Так, 06.07.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» [INFO], [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №101309199. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті [INFO]. Законодавством України передбачено оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №101309199 від 06.07.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті [INFO]. Канал залучення: finme /11/cpl1. IP адреса з якої подано заяву: [NUMBER] . IP -адреса, або Internet Protocol address, - це унікальний числовий ідентифікатор гаджета в мережі, потрібний для передання інформації між пристроями. IP-адресу має кожен комп`ютер, планшет, смартфон, підключений до інтернету. Вона може бути статичною (постійною, надається провайдером) та динамічною (змінюється щоразу при підключенні до інтернету. позивач вказав відому йому IP -адресу відповідача, за якою було сформовано Анкету-заяву на отримання кредитних коштів. Проте, позивач зазначає, що немає жодної вимоги закону, що позичальник має користуватись виключно своєю IP -адресою, маючи намір укласти кредитний договір. Тож, зазначення даної інформації представником відповідача не має жодної ваги для вирішення справи, адже позичальник вправі подати заявку з будь-якої доступної йому точки доступу, адже до особистого кабінету має доступ лише він і може скористатись для цього будь-яким пристроєм. Відповідно до п.5.6. ч.6 Правил кредитування, електронна форма індивідуальної частини укладеного кредитного договору надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника у форматі, що унеможливлює зміну її первинного змісту. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця URL: https://miloan.ua Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій форм. Представник наголосила, що згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну торгівлю», різниця між Одноразовий ідентифікатор та ЕЦП полягає лише в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису, але юридично вони мають однакову силу. Кредитний договір був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «Мілоан» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано. Доводи представника відповідача про те, що у кредитному договорі відсутній електронний цифровий підпис [PERSON] , спростовуються наданою ТОВ «Мілоан» хронологією вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 101309199 від 06.07.2021 р., інформацією з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» про надсилання відповідачем SMS на номер відповідача та інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину. [PERSON] уклав договір про споживчий кредит №101309199 від 06.07.2021 р. (кредитний договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (ЄДРПОУ: 40484607) та на підставі платіжного доручення №29591872 від 06.07.2021 року, [PERSON] були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн. Відповідно до п.2.1. ч.2 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Тобто, на рахунок, наданий відповідачем для отримання кредитних коштів. Картковий рахунок - банківський рахунок, на якому обліковуються операції за платіжними картками. Тож, як доказ перерахування кредитних коштів [PERSON] позивач надав копію платіжного доручення №29591872 від 06.07.2021 р., що є первинним банківським документом, та підтверджує надання кредитних коштів позивачем й отримання таких відповідачем на зазначену ним платіжну картку, номер якої вказано у платіжному дорученні. Такі умови перерахування коштів було погоджено сторонами при укладенні кредитного договору. Зазначення номера картки замість номеру рахунку жодним чином не унеможливлює перерахування кредитних коштів відповідачу. У платіжному доручення відображається частина цифр платіжної картки, так як номер картки становить таємницю фінансової послуги (відповідно до ч.1-2 ст. 10 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії»). Отже, платіжне доручення №29591872 від 06.07.2021 р. містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, чітке призначення платежу, у зв`язку із чим твердження представника відповідача є голослівними та надуманими, не передбаченим нормами чинного законодавства, а отже, документ, наданий позивачем до позовної заяви є достовірним, достатнім, належним та допустимим доказом перерахування кредитних коштів позивачем та отримання цих коштів [PERSON] . Також представник позивача звернула увагу, що відповідно до первинного банківського документу, платіжного доручення №29591872 від 06.07.2021 р., Банком Платника (ТОВ «Мілоан») є Приватбанк, код банку 14360570, а Банк Отримувача Хадирова Я.Г. є: BIN: 414962, Платіжна система : VISA; Банк: JSC CB PRIVATBANK. Представник позивача зазначила, що представником відповідача не надано жодного доказу, який би підтверджував або спростовував, що картковий рахунок № [NUMBER] не належить [PERSON] . Щодо тверджень представника відповідача, що ТОВ «Діджи Фінанс» не надано доказів відступлення прав вимоги за кредитним договором № 101309199 від 06.07.2021 року представник позивача зазначила наступне. 12.11.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №13Т , ТОВ «Мілоан» (ЄДРПОУ: 40484607) відступило право вимоги за Кредитним Договором № 101309199 від 06.07.2021 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» або Позивач) (ЄДРПОУ: 42649746), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до Відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 32661.80 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 8332.00 грн.; - заборгованість за відсотками становить 24329.80 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. До Позовної заяви представником Позивача було додано сформований та підписаний ним Витяг з Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги № 13Т від 12.11.2021 р згідно якого право вимоги за Кредитним договором № 101309199 від 06.07.2021 р перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Даний документ було посвідчено представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», якому довіреністю було надано право на вчинення даної процесуальної дії, що підтверджується Наказом № 07/12-2023 від 07.12.2023 р. та Довіреність представника Позивача. Щодо тверджень представника відповідача, що позивачем не доведено понесені ним судові витрати, представник позивача зазначила наступне. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач при подачі позовної заяви по даній справі скористався професійною правничою (правовою) допомогою адвоката, підтвердженням даного факту є: копія Договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року та додаткова угода до нього, копія Детального опису робіт (наданих послуг), копія Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом виконання робіт, надання послуг (дані копії додавалися до позовної заяви). Згідно Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс», щодо стягнення кредитної заборгованості на підставі договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023 та додаткова угода до нього, адвокатським бюро було надано Позивачу наступні послуги: 1. Правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс». - 2250 грн.; 2. Складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач - 3000 грн.; 3. Формування додатків до позовної заяви (письмові докази) -750 грн. На підтвердження наданих послуг правничої (правової) допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» надано копію платіжних інструкцій №6476 та 6477 від 05.01.2024 р. Таким чином, представник позивача зазначив, що ТОВ «Діджи Фінанс» надано достатню кількість доказів на підтвердження своїх позовних вимог у той час, як представником відповідача не надано жодного доказу на підтвердження своїх викладених у відзиві заперечень, тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також 18.04.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Гайової А.С. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копію відомісті про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №101309199 від 06.07.2021 р. та копію витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №13Т від 12.11.2021 р. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача - Гайової А.С. про розгляд справи без участі представника, в якому він підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування). Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи ТОВ «Мілоан» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, пояснення на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи 06.07.2021 року [PERSON] з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписав в електронному вигляді Анкету-заяву на кредит №101309199. Згідно вказаної Анкети-заяви погоджена сума кредиту - 10000,00 грн., погоджений строк - 29 днів з 06.07.2021 року, комісія за надання кредиту - 0,00 грн., проценти за користування кредитом 29,00 грн. нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Позичальник « [PERSON] », ідентифікаційний номер: [NUMBER] , дата народження: [INFO] , номер мобільного телефону: [NUMBER] . Канал залучення: : [INFO] IP адреса з якої подано заяву: [NUMBER] . 06.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено в електронній формі Договір про споживчий кредит №101309199 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким відповідачу надано кредит сумі 10000,00 грн. строком на 29 днів з 06.07.2021 року. Дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 08.08.2021 року. Комісія за надання кредиту - 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 29,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору). Пунктом 2.2.1 вказаного Договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 Договору. Згідно п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору (п. 1.7 Договору). Згідно пунктом 6.1 договору його укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з пунктом 6.3 Договору приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного Договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому. Пунктом 6.4 Договору передбачено, що укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту затверджені Товариством. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору, та діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Тобто, позичальник [PERSON] зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, визначених договором. Договір підписаний зі сторони відповідача електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. На підставі Платіжного доручення №29591872 від 06.07.2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] 10000,00 грн. кредитних коштів. 12.11.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір відступлення прав вимоги №13Т, за яким ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Витягу з додатку до Договору факторингу №13Т від 12 листопада 2021 року до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №101309199від 06.07.2021 року в розмірі 32661,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8332,00 грн., заборгованість за відсотками - 24329,80 грн. Згідно наданого позивачем Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №101309199 від 06.07.2021 року заборгованість [PERSON] становить 32661,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8332,00 грн., заборгованість за відсотками - 24329,80 грн. Також позивачем додано копію Графіку платежів за Договором про споживчий кредит, Паспорту споживчого кредиту №№101309199від 06.07.2021 р., Відомості про щоденні нарахування та погашення [PERSON] по Кредитному договору №101309199від 06.07.2021 року, складену ТОВ «Мілоан». Таким чином, суд приходить до переконання, що наданими позивачем доказами підтверджується укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору №101309199від 06.07.2021 року, і останньому були перераховані кредитні кошти на його картковий рахунок в сумі 10000 грн. Однак відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). Відповідно до статті 207 ЦК України. правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно вимог частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися а припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріалами справи підтверджується факт укладення 06.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит. Пунктом 1.4 Договору визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом є 04.08.2021 року. Водночас, п. 2.3 Договору передбачає його пролонгацію як на пільгових, так і стандартних умовах, зокрема, пунктом 2.3.1.2 визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього договору. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Відповідно до п. 2.4.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 (у даному випадку - 04.08.2021 року), а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п. 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно з п. 1.3 та п. 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5 договору (п. 2.4.2 цього Договору). Водночас, п. 4.2 розділу 4 Договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто до 04.08.2021 року. Твердження сторони відповідача про безпідставне нарахування відсотків у вказаному розмірі, оскільки згідно п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 29,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Проценти за стандартною (базовою) ставкою, за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору. Стосовно посилань представника відповідача про те, що в матеріалах справи не міститься підписаного ТОВ «Діджи-Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу, а сформований витяг представником ТОВ «Діджи-Фінанс» з Додатку до Договору факторингу містить лише його підпис, а підпис представника та нового кредитора відсутні, суд відноситься критично, оскільки згідно матеріалів справи до позовної заяви 18.04.2024 року представником позивача було додано Витяг з Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги № 13Т від 12.11.2021 р, підписаний представником кредитова ТОВ «Мілоан» та представником нового кредитора ТОВ «Діджи-Фінанс», згідно якого право вимоги за Кредитним договором №101309199 від 06.07.2021 р перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Проте неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «Діджи Фінанс» у встановленому порядку недійсними не визнані, є дійсними. Тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. А доказів повного або часткового виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань ні первісному, ні наступному кредитору відповідач не надав. Як і не надав контррозрахунку заборгованості та не спростував належними доказами такий розрахунок. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Суд враховує, що боржник має доступ до свого карткового рахунку, зазначеного в договорі, і мав би можливість представити суду виписку зі свого рахунку на підтвердження як надходження кредитних коштів так і виконання своїх зобов`язань за даним договором, а також внесення коштів на погашення заборгованості. Що стосується посилань сторони відповідача про не підписання [PERSON] кредитного договору та не отримання кредитних коштів, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 06.07.2021 року було укладено кредитний договір в електронній формі із застосуванням електронного підпису. При цьому через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Мілоан» подано заявку на отримання кредиту від імені [PERSON] , та підтверджено умови отримання кредиту шляхом акцепту, після чого кредитором надіслано особі, яка звернулася за отриманням кредиту за допомогою засобів зв`язку (номер телефону або електронна пошта) одноразовий ідентифікатор, який і було використано для підтвердження підписання кредитного договору. Ідентифікація відповідача на веб-сайті https://miloan.com.ua здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням особистих даних відповідача, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, що підтверджується договором, який містить вказані відомості. Оцінивши докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог щодо укладання кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , суд вважає, що без входу відповідача на веб-сайт ТОВ «Мілоан» та здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ними не був би укладений. Відповідачем не спростовано належними доказами укладання кредитного договору в електронній формі. Як і не оскаржено та не визнано недійсним даний договір. Вся особиста інформація позичальника відповідає відповідачу. Аргументи сторони відповідача щодо відсутності підпису у тексті кредитного договору, не заслуговують уваги, оскільки електронний договір укладається шляхом обміну електронними повідомленнями, підписується у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» і вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростували створення відповідачем особистого кабінету на сайті ТОВ «Мілоан», приналежність засобів зв`язку, які використовувались як ТОВ «Мілоан», так і відповідачем при укладенні договору, іншій особі ніж відповідач, а також як укладення самого договору, так і отримання ним коштів за таким на вказаний картковий рахунок (приналежність такого не відповідачу, а іншій особі, відповідачем також не доведено), а відтак і проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №101309199від 06.07.2021 року, у розмірі 32661,80 грн. Крім того, позивач ТОВ «Діджи-Фінанс» просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., що підтверджуються копією договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, копією додаткової угоди №003639302398 до договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, копією детального опису робіт (наданих послуг), копією акту підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом виконання робіт, платіжними інструкціями №6476 та №6477 від 05.01.2024 року про сплату ТОВ «Діджи-Фінанс» суми в загальному розмірі 6000,00 грн. за адвокатські послуги. Так як матеріали справи не містять клопотання сторони відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні, суд вважає, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, ст.ст. 509,526,1046-1049,1050-1054ЦК України та

Outcome: approved