Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що сторони перебували в шлюбі і [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 23.10.2015р. розірвано шлюб між сторонами. Крім того, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 23.10.2015р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на утримання сина [PERSON] . З 2016р. відповідач не приймає участі у вихованні сина та не спілкується з ним, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 27.01.2017р. змінено розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] на частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів, але на даний час заборгованість по аліментах відсутня. Позивач є військовозобов`язаною, так як має освіту медичної сестри. На даний час позивач звільнена з військової служби, але якщо у майбутньому вона буде призвана до лав Збройних Сил України, то син [PERSON] залишиться без батьківського піклування, оскільки місце перебування відповідача невідоме, так як останні п`ять років він мешкає за кордоном. Тому, позбавлення відповідача батьківських прав захистить права дитини. Ухвалою суду від 05.06.2024р. відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.46-47). Ухвалою суду від 01.07.2024р. витребувано докази в органу опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, а саме - письмовий висновок щодо розв`язання спору та доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.57-58). В клопотанні, яке надійшло до суду 16.08.2024р., представник третьої особи повідомила про неможливість складання вказаного висновку по справі, так як відповідач не зареєстрований та не проживає на території Металургійного району міста Кривого Рогу (а.с.81-83). Ухвалою суду від 29.07.2024р. витребувано докази в органу опіки та піклування Новгородківської селищної ради Кіровоградської області, а саме: письмовий висновок щодо розв`язання спору та доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Цією ж ухвалою залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Новгородківської селищної ради Кіровоградської області (а.с.74-76). В листі від 06.09.2024р., який надійшов до суду 09.09.2024р., представник третьої особи повідомив про неможливість складання зазначеного висновку по справі, так як відповідач не проживає за місцем реєстрації у с-щі Новгородка з 2006р. (а.с.91). Ухвалою суду від 10.09.2024р. підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 09.10.2024р. (а.с.94-95). Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали доводи позовної заяви та просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач вказала, що відповідач не сприймає малолітнього [PERSON] як свою дитину. З 2015р. відповідач не спілкувався з сином, а з 2016р. він не спілкувався з позивачем. Представник позивача [PERSON] вказала, що позивач є військовозобов`язаною, а тому її можуть мобілізувати до Збройних Сил України, і у такому разі малолітній син [PERSON] залишиться без батьківського піклування, так як відповідач з ним не спілкується та не виявляє до нього ніякого інтересу. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. Про причину неявки до суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзив до суду не подавав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Новгородківської селищної ради Кіровоградської області Щербина В.С. в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову, так як відповідач не спілкується з малолітнім сином [PERSON] та не займається його вихованням. При цьому, вказав, що представники органу опіки та піклування Новгородківської селищної ради, з метою складання висновку по даній справі, відвідували зареєстроване місце проживання відповідача та встановили, що за вказаною адресою проживає мати останнього. За зареєстрованим місцем проживання відповідач не проживає з 2006 року. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявне клопотання, в якому представник третьої особи Шульц С.Й. просить суд розглянути справу без її участі. Малолітній свідок [PERSON] , який був допитаний в судовому засіданні у присутності представника служби у справах дітей Новгородківської селищної ради Беркути С.В. , показав, що з батьком він не спілкується і не пам`ятає той час, коли спілкувався. Батько навіть йому ніколи не телефонував. Про батька він знає зі слів матері, його взагалі не пам`ятає і ніколи не бачив. Мама не забороняла йому спілкуватися з батьком. Він давно спілкувався по телефону з бабусею, яка є матір`ю батька, просив номер телефону батька, щоб привітати його з днем народження, але вона йому сказала, що батько з ним спілкуватися не бажає і номер телефону вона не дала. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON] , представника третьої особи органу опіки та піклування Новгородківської селищної ради Кіровоградської області Щербини В.С., малолітнього свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне. Згідно з ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р., держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до з ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. [INFO] народився [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 17.05.2011р. (а.с.12). Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 23.10.2015р. розірвано шлюб між сторонами (а.с.14). Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 23.10.2015р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON] (а.с.15-16). 14.05.2016р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] , що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 14.05.2016р. (а.с.9). Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 27.01.2017р. змінено розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] на частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.17-18). Із змісту копій довідок з навчальних закладів та медичного закладу слідує, що відповідач вихованням і навчанням сина [PERSON] не цікавиться, не приділяє йому ніякої уваги, у медичний заклад на обстеження з дитиною не з`являвся (а.с.23, 24, 25, 26, 27). Відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів, присуджених за рішенням суду, на утримання сина [PERSON] та, як наслідок ухвалою суду від 14.04.2021р. оголошувався в розшук (а.с.19-20, 21-22). Проте, в даний час заборгованість відповідача по сплаті вказаних аліментів відсутня. Позивач має постійне місце роботи, регулярний заробіток, зареєстроване місце проживання (а.с.24, 28, 31-35). Крім того, позивач є військовозобов`язаною, так як має основну цивільну спеціальність сестра медична. 14.08.2023р. на підставі Указу Президента України №65/22 від 24.02.2022р. позивач була призвана за мобілізацією у Збройні Сили України. 08.04.2024р. на підставі наказу командира військової частини № [NUMBER] від 05.04.2024р. позивач звільнена в запас, що відповідно до копії військового квитка серія [NUMBER] (а.с.29-30). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. З роз`яснень викладених у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та братом [PERSON] .. З того часу як дитина себе пам`ятає, відповідача він не бачив і не спілкувася з ним. Про батька малолітній знає зі слів матері. Відповідач не виявляє інтересу до свого малолітнього сина [PERSON] , тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач заперечень щодо позову до суду не надав, що також свідчить про відсутність у нього інтересу до малолітнього сина та не бажання змінити ситуацію на краще. Крім того, відповідач періодично допускає заборгованість зі сплати аліментів, за поданням держдавного виконавця оголошувався в розшук як боржник. На час розгляду справи зоборгованість зі сплати аліментів відсутня, однак, на думку суду, виплата такої заборгованості здійснена з метою уникнення відповідачем негативних наслідків, внаслідок несплати аліментів, а не через турботу про сина. Судом не здобуто доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин, а тому суд вважає, що він умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Отже, є підстави застосувати остаточний захід впливу на відповідача - позбавити його батьківських прав, та роз`яснити йому ст.169 СК України про поновлення батьківських прав, якщо його поведінка докорінно зміниться. Суд вважає можливим винести рішення у справі за відсутності висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Так, відповідно до висновків щодо застосування норм права, що викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11 грудня 2023 року по справі № 523/19706/19, провадження № 61-12112сво22, передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Таким чином, судом встановлено факт винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] , зокрема відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини. Ці факти відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, так як відповідач не має наміру змінювати своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Підсумовуючи вищевикладене, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1816,80 грн.

Outcome: approved