Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики від 29 березня 2021 року в розмірі 1\~782 000 (один мільйон сімсот вісімдесят дві тисячі) гривень 00 копійок та судові витрати. У позовній заяві зазначається, що відповідно до розписки від 29.03.2021, що особисто написана [PERSON] і мається в оригіналі у позивача, відповідач взяв у позивача в борг кошти в сумі 1782000,00 грн, які зобов`язався повернути до 20.09.2021. Однак. На день звернення до суду кошти не повернуто, на телефонні претензії відповідач не реагує, уникає будь-яких контактів, при тому, що строк виконання зобов`язання уже давно настав. Позивач до суду не з`явився. У своєму клопотанні, поданому через систему "Електронний суд", підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовит у його задоволенні. Зазначив, що [PERSON] неодноразово брав у борг у [PERSON] , але сумнівається, що також брав кошти саме за цією розпискою. Додав, що самостійно замовив експертизу. Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Як вбачається з розписки (а.с.12), [PERSON] взяв у боргу у [PERSON] 1782000,00 грн, які зобов`язався повернути в повному обсязі до 20.09.2021. Оригінал вказаної розписки також додано до матеріалів справи (а.с.51). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві\~\~таку ж суму грошових коштів. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громодян. Крім того зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Частиною 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). [PERSON] зобов`язався повернути борг позивачу в строк, що зазначений у розписці, однак, як встановлено судом, на день винесення рішення, кошти повернуто не було, а отже відповідачем було порушено зобов`язання передбачені договором позики. Посилання у судовому засіданні представника відповідача про невпевненість, що [PERSON] брав в борг у [PERSON] саме за зазначеною розпискою та самостійне замовлення експертизи, не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому не враховується судом. Письмова форма\~договору позики\~внаслідок його\~реального характеру\~є доказом\~не лише\~факту укладення\~договору,\~але й\~факту передання\~грошової суми\~позичальнику.\~Суд установив,\~що наявність\~між сторонами\~позикових відносин\~підтверджується наявним\~у позивача\~оригіналом розписки [PERSON] , яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договорами позики, так і зобов`язання повернути ці кошти\~[PERSON] до 20.09.2021. Оскільки, у визначений у розписці строк кошти\~[PERSON] \~повернуті не були, у [PERSON] були підстави для звернення до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 грудня 2017 року\~\~№309/3458/14-ц. Враховуючи викладене вище, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, та з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму боргу за договором позики у розмірі 1782000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 15745,00 грн., з яких 15140,00 грн. за позовні вимоги про стягнення боргу та 605,60 грн. за вимогу про забезпечення позову, у задоволенні якої, ухвалою суду від 06.03.2024 було відмовлено. Тож, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача за підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення коштів у розмірі 15140,00 грн.

Outcome: approved