Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним вище позовом в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом, виданим 12.04.2024 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевською Т.С. та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Постановою Львівського апеляційного суду від 19.07.2022 по справі №442/5855/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, частково задоволено скаргу [PERSON] . Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.07.2020 скасовано в частині задоволеної вимоги та в цій частині ухвалено нове рішення. Позов задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2888000,00 грн. боргу та 10930,40 грн. судових витрат. В решті рішення було залишене без змін. 11.03.2021 на виконання зазначеного рішення Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області видав виконавчий лист №442/419/20, а 12.03.2021 відкрито виконавче провадження №64815929. В подальшому в ході виконання виконавчого листа № 442/419/20 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 2898930,40 грн. старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Н.Р. Костишин подано подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані малолітні діти. За результатом розгляду вказаного подання Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської обл. постановлено ухвалу від 26.06.2023 по справі № 442/419/20, якою звернуто стягнення на нерухоме майно боржника [PERSON] , в якому зареєстровані малолітні діти, а саме: житловий будинок, загальна площа 196 кв.м., житлова площа 88 кв.м., реєстраційний номер №990769646106, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на земельній ділянці кадастровий № 4610600000:01:069:0344. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.06.2023у справі № 442/419/20 (посилання в ЄДРСР - Єдиний державний реєстр судових рішень: (court.gov.ua)) встановлено, зокрема: що17.09.2021 державним виконавцем скеровано запит до Центру надання адміністративних послуг Дрогобицької міської ради про надання інформації щодо реєстрації осіб (із зазначенням дати реєстрації) у будинку [ADDRESS] , на який Центром надання адміністративних послуг Дрогобицької міської ради надано відповідь про те, що згідно картотеки обліку місця проживання мешканців міста Дрогобича, за вищевказаною адресою зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. При виконанні зазначеної ухвали встановлено, що у вказаному будинку відсутні речі для проживання малолітніх чи будь-яких осіб та речей першої необхідності, відсутні засоби забезпечення життєдіяльності, а саме: обладнання кухні, туалету, ванни, засоби обігріву води, опалення та відсутні прилади д зберігання продуктів довготривалого зберігання, що свідчить про те, що зареєстровані особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у вказаному будинку не проживають (про що складено акт державного виконавця від 16.09.2022). Так як, рішення Дрогобицького міськрайонного суду №442/417/20 про стягнення заборгованості з [PERSON] в користь [PERSON] в сумі 2 888 000,00 грн. прийнято 08.07.2020, а реєстрація дітей, відбулась 16.09.2020 тобто після прийняття рішення, в будинок який не придатний для проживання малолітніх, то суд прийшов до переконання, що така реєстрація дітей боржником зроблена не з метою проживання їх в будинку, а з метою уникнення обов`язку виконати судове рішення по сплаті боргу. З огляду на вказане суд прийшов до переконання, що подання підставне та підлягає задоволенню. Після звернення стягнення на нерухоме майно боржника, [PERSON] залишив за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргу у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», а тому звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності та про підтримання позову. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про місце та час проведення судового засідання повідомлялися вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ-Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких заперечує щодо задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Беручи до уваги клопотання представника позивача, представника третьої особи, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №382170021. Відповідно до картотеки обліку місця проживання мешканців міста Дрогобича, за вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Однак, як встановив суд, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , фактично не проживають за вказаною адресою, що підтверджується, зокрема, актом державного виконавця від 16 вересня 2022 року, [PERSON] , за участю понятих. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з положенням ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою порушує права позивача як власника майна, адже останні ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) без жодної на те правової підстави, використовують власність позивача для своєї реєстрації, а тому наведені вище обставини, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі 968 гривень 96 копійок.

Outcome: approved