Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

У квітні 2024 року КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» Боярської міської ради звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, в якому просить стягнути із відповідачів у солідарному порядку на свою користь заборгованість у розмірі 48\~154,49 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що КП «БГВУЖКГ» Боярської міської ради є виконавцем житлової послуги в багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , а також є надавачем послуги з теплової енергії. Позивач відповідно до статутних повноважень, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. №\~572, Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01 червня 2011 року №\~869, Постанови Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року №\~712 Про затвердження Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком, рішення №12/2 від 14.03.2019 Боярської міської ради «Про призначення управителя багатоквартирних будинків міста Боярки» та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, Договору №9 від 18.03.2019, рішенням №6/72 Виконавчого комітету Боярської міської ради від 08.07.2021 Комунальне підприємство «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» надає послуги з управління будинком [ADDRESS] та зокрема по квартирі [ADDRESS] в якій зареєстровані та отримують послуги відповідачі, договір від імені мешканців багатоквартирних будинків було підписано уповноваженою особою органу місцевого самоврядування, що відповідає ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В даному випадку законодавство не вимагає укладення індивідуальних договорів з кожним споживачем. На офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування було розміщено оголошення про призначення управителя багатоквартирними будинками м. Боярки. Отже, на думку позивача, відповідно до ст.\~57\~Конституції України та ст.\~21-1\~Закону України\~«Про порядок\~висвітлення діяльності\~органів державної\~влади та\~органів місцевого\~самоврядування в\~Україні засобами\~масової інформації» вважається доведеним до населення встановленим порядком і є обов`язковим до виконання. Так, Позивачем станом на 01 квітня 2024 року було надано послуг на суму 48\~154 грн. 49 коп., які Відповідачі зобов`язані були сплатити у встановлений законодавством строк. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2024 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10 червня 2024 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить застосувати строки позовної давності у справі за вказаним позовом та відмовити у позові в повному обсязі. Зазначила, що Позивач не вказав в позовній заяві за який період стягується заборгованість. Крім того, відповідач [PERSON] вважає, що позивачем надавалися послуги неналежної якості, або фактично не надавалися, що, на її думку, підтверджується доданими до відзиву фото. 03 липня 2024 року до суду від Начальника КП «БГВУЖКГ» - Камінського Віктора Анатолійовича надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просив позов задовольнити, оскільки відповідач подав до суду відзив із заявою про застосування строків позовної давності, якою визнає, що має борг перед Позивачем за надані послуги. Із зазначеної заяви вбачається, що Відповідач свідомо, навмисно не оплачував за надані послуги в певний час, сподіваючись саме на застосування судом строків позовної давності. Разом з тим, цією заявою Відповідач підтверджує, що між ним та Позивачем існують договірні зобов`язання. Таким чином, можна констатувати, що Відповідач зловживає правом. Вважає, що заява Відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. У судовому засіданні представник позивача відмовилася від позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] , просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі та стягнути заборгованість з [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримала позицію, викладену у відзиві. Крім того, у разі задоволення позову просила суд врахувати той факт, що місцезнаходження [PERSON] вже тривалий час невідоме та стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги з неї - відповідача [PERSON] . Інші учасники в судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заперечень щодо розгляду справи за відсутності вказаних осіб до суду не надійшло. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що КП «БГВУЖКГ» Боярської міської ради відповідно до Рішення Боярської міської ради «Про призначення управителя багатоквартирних будинків міста Боярки» №12/2 від 14 березня 2019 року та Договору №9 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком у м. Боярка від 18 березня 2019 року є виконавцем житлово-комунальних послуг в будинку за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1 вказаного Договору визначено, що управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що розташований, за адресою: [ADDRESS] (далі - будинок), а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно вимогами законодавства та умовами цього договору. Список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом дату укладення договору, зазначаються у додатку 1 до договору, що є невід`ємною його частиною (п. 2 Договору) Згідно п. 5 Договору, кожен із співвласників має право одержувати від управителя своєчасно та належної якості послугу з управління згідно із законодавством та умовами цього договору. Відповідно до п. 5 Договору, кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Ціна та порядок оплати послуги з управління визначена у пунктах 11-12 Договору, відповідно до яких, ціна послуги з управління становить 6,16 (шість гривень 16 копійок) гривень (в тому числі податок на додану вартість) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 4,75 гривень без ПДВ відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі кошторис витрат), що міститься у додатку 4 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 0,38 гривень без ПДВ на місяць (пункт 10 Договору). Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (пункт 11 Договору). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримують комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалось відповідачем [PERSON] . Згідно особового рахунку №\~ [NUMBER] за яким обліковується кв. [ADDRESS] , станом на квітень 2024 року за відповідачами рахується заборгованість на загальну суму 48\~154,49 грн. Вказане свідчить про те, що користуючись усіма наданими житлово-комунальними послугами, відповідачі неналежним чином та не у повному обсязі сплачують за їх споживання, що є порушенням прав позивача. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (ч. 1 ст. 6 Закону). Відповідно до статті 1 Закону Виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору (п. 2 ч. 1 Закону), споживачем житлово-комунальних послуг (далі - споживач) є індивідуальний або колективний споживач (п. 13 ч. 1 Закону). Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками (п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг Згідно ч. 1 ст. 12 Закону Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 ЦК України). Частина 1 ст. 13 Закону передбачає, що Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше. У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року була висловлена позиція про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Частина 1 ст. 9 Закону передбачає, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 10 Закону Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. Оскільки, дані про те, що між сторонами укладено договір про надання відповідних житлово-комунальних послуг відсутні, але відповідачі користувалися наданими послугами та не виконують положень наведених нормативно-правових актів, у зв`язку з чим, мають заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог та задоволенню позовних вимог . Разом з тим, відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності в якій просить суд застосувати наслідки спливу трирічного строку позовної давності . Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язанням з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Статтею 266\~ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо). У постанові ВС від 17.02.2021 р. №278/765/18 зазначено, що формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст.ст. 15, 16, 20 ЦКУ), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача". В даному випадку слід зважати, що предметом позову є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які за своєю природою надаються/мають надаватися систематично щомісячно. Якщо позивач стверджує, що ним надавалася така послуга постійно щомісячно і без перерв, тобто без обмеження будь-якими сторонніми факторами, відповідно, позивач не може посилатися на зупинення чи продовження строків позовної давності зумовленими обставинами, які від нього не залежать. Як встановлено судом, позивач КП «БГВУЖКГ» Боярської міської ради надавало послуги з управління багатоквартирного будинку Білогородська 23, проте відповідачі не сплачували позивачу кошти за надані послуги довгий період, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за надані послуги позивач звернувся до суду у квітні 2024, тобто з пропуском строку позовної давності за період, що перевищує останніх три роки перед зверненням до суду. З матеріалів справи вбачається, що згідно з переліком сум по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з січня 2021 року по квітень 2024 року у відповідачів виникла заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 42\~682 грн. 36 коп. та 7562 грн. 54 коп. за надану послугу з постачання теплової енергії, яка вже існувала станом на 01 січня 2021 року. Враховуючи, що позивач звернувся до суду у квітні 2024 року, а також наявність заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.\~256,\~267 ЦК України, задовольнити позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] в межах трирічного строку позовної давності, а саме за останні три роки перед зверненням до суду - з квітня 2021 року по квітень 2024 року. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з січня 2021 року по квітень 2021 року загальна сума боргу за надані послуги складає суму в розмірі 27\~466 грн. 99 коп., до якої необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] про стягнення зазначеної суми боргу за надані послуги за управління багатоквартирним будинком слід відмовити, рівно як і слід відмовити про стягнення 7\~562 грн. 54 коп. за надану послугу з постачання теплової енергії, яка вже існувала станом на 01 січня 2021 року. Крім того, суд враховує позицію відповідача [PERSON] , відповідно до якої остання просила суд врахувати той факт, що місцезнаходження [PERSON] вже тривалий час невідоме та стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги з неї одноособово. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «БГВУЖКГ» Боярської міської ради підлягають задоволенню частково в розмірі 13\~839,78 грн., які слід стягнути з [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 27% від ціни позову, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 817,56 гривень (3\~028,00 * 27% : 100% = 817,56).

Outcome: partial