Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [PERSON] на її користь аліменти на утримання онука - сина відповідачів [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000 грн з кожного щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття та до закінчення ним навчання; зобов`язати [PERSON] надати суду копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , та копію документа про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] . Свої вимоги сторона позивача мотивувала тим, що з 06.05.2006 року її син [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано у 2013 році. У них в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з батька на користь матері дитини починаючи з 19.03.2013 року стягуються аліменти за виконавчим листом № 2/524/1271/13, виданим Автозаводським районним судом міста Кременчука, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що неповнолітній онук з грудня 2022 року проживає з нею, перебуває на її утриманні, оскільки його батько не в змозі матеріально забезпечити останнього у зв`язку із перенесеною у 2013 році хворобою, в свою чергу матір онука відповідачка [PERSON] також добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За викладених вище обставин позивачка вимушена була звернутися до суду із вимогою про стягнення аліментів із батьків онука, який протягом останніх двох років мешкає з позивачкою і перебуває на повному утриманні останньої. 31.07.2024 року ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 15.08.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов [PERSON] , за змістом якого остання заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку останнього, при цьому посилаючись на той факт, що на час розгляду позову, що є предметом даного судового розгляду, рішення суду про стягнення аліментів є чинним і підлягає виконанню, із оскарженням останнього або з вимогою про припинення стягнення аліментів відповідач не звертався. Відповідачка зазначила, що факт проживання сина останнім часом за адресою мешкання позивачки, яка є його рідною бабусею, не тягне за собою безумовне стягнення з неї на користь позивача аліментів оскільки відповідачка забезпечує матеріальні потреби сина, купуючи йому одяг та надаючи йому кошти як готівкові так і шляхом перерахування останніх на картку сина. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, останній заздалегідь направив на адресу заяву в якій позовні вимоги визнав, прохав розгляд справ проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини своєї неявки, свої заперечення щодо позовних вимог виклала у відзиві на позов. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних в матеріалах справи документів. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків: Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина . Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується розрахунком заборгованості за вих. № 79067 від 07.08.2024 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 2/524/1271/13, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука 20.06.2014 року, який перебуває на виконанні у провадженні Крюківського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває (а.с. 39). Заборгованість за виконавчим провадження станом на 01.08.2024 року складає 83 223 грн 90 коп. [PERSON] , [INFO] , навчається у вищому професійному училищі № 7 м. Кременчука Полтавської області на ІІ ступені навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року на підставі наказу № 59-КУ від 26.08.2022 року за професією « [PERSON] », що підтверджується довідкою директора ВПУ № 7 Несен М. за вих. № 360 від 07.08.2024 року (а.с. 45), та отримує у навчальному закладі стипендію у розмірі 1 250 грн 00 коп., про свідчить довідка за вих. 238 від 07.08.2024 року (а.с. 46). Статтею 242 ЦК України визначено що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. За приписами ч. 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна (п. 2 ч. 1 ст. 62 ЦПК України). У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. За викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] в розумінні наведених вище вимог чинного цивільного законодавства які регламентують порядок стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,, не повноважна звертатися до суду із вимогою що є предметом данного судового розгляду, оскільки позивачка по справі [PERSON] не є у визначеному Законом порядку законним представником неповнолітньої особи. У пункті 114 постанови Великої Палати верховного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) зазначено: "Велика Палата Верховного Суду погоджується з позивачкою в тому, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити". Аналізуючи наведені вище обставини, суд дійшов переконання, що у даному випадку [PERSON] є неналежним позивачем у справі з наведених вище підстав, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed