Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Адвокат Шпак М.В. в інтересах ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу та судових витрат, обґрунтовуючи вимоги тим, що 01.06.2021 між ТДВ СК «Альфа- Гарант» (надалі - позивач або ТДВ СК «Альфа-Гарант») та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР-0007544596, предметом якого є страхування транспортного засобу ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] . 23.10.2021 року по вулиці Ігоря Сікорського, 161 в місті Запоріжжі водій транспортного засобу ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] під час обгону не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з транспортним засобом HYUNDAI GETZ, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.12.2021 року по справі №336/8948/21 вище вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] , Правил дорожнього руху, а саме вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Також вищезазначеною постановою було встановлено, що ДТП, яка мала місце 23.10.2021 року по вулиці Ігоря Сікорського, 161 в місті Запоріжжі сталась із вини відповідача та що останній керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] , не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. На підставі пп. б) п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач як страховик, який виплатив страхове відшкодування на користь потерпілого має право подати до відповідача регресний позов у розмірі фактично понесених ним витрат, а саме у розмірі 19274,15 гривні. Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді позивачем так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована. Зважаючи на викладене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь вказану суму з відповідача в порядку регресу, а також відшкодувати судові витрати, пов`язані із розглядом справи. Представник позивача, який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить дану цивільну справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують повністю, щодо прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Ухвалою суду від 04.10.2024 зазначену позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.10.2021 о 05 год 58 хв [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н. [NUMBER] , по вул. Ігоря Сікорського, 161 в м. Запоріжжі, під час обгону не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «HYUNDAI GETZ», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.13.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, травмованих осіб немає. Крім того, 23.10.2021 о 05 год 58 хв [PERSON] керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н. [NUMBER] , по вул.Ігоря Сікорського, 161 в м.Запоріжжі, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2021 по справі №336/8948/21 відповідача [PERSON] було визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначена постанова набрала законної сили 21.12.2021. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що 01.06.2021 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР-0007544596, предметом якого є страхування транспортного засобу ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] . Власник транспортного засобу «HYUNDAI GETZ», державний номер [NUMBER] [PERSON] 29.10.2021 про вказану дорожньо-транспортну пригоду повідомила ТДВ\~СК\~«АЛЬФА-ГАРАНТ». 29.10.2021 власник транспортного засобу «HYUNDAI GETZ», державний номер [NUMBER] [PERSON] звернулася до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із заявою про страхове відшкодування. На підставі страхового акта №ЦВ/21/6714 від 09.02.2022 та розрахунку страхового відшкодування, позивачем ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було сплачено на рахунок [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 19274,15 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №27017 від 09.02.2022. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.п.«б» п.38.1.1\~ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2021 по справі №336/8948/21 відповідач [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», номерний знак [NUMBER] , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем, та обставин, викладених у позові. Проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів у розмірі 19274,15 грн є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. Щодо заявленої вимоги представника позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних із професійною правовою допомогою в розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до роз`яснень, наведених у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved