Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів спричинену шкоду в сумі 70 000грн у зв`язку з демонтажем металевої конструкції біля житлового будинку за адресою [ADDRESS] , шляхом використання завідомо підробленого договору від 01.04.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. За Договором про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки від 26.03.2012р. ФОП [PERSON] надано в користування земельну ділянку площею 0,0012га кадастровий номер 2310400000:09:010 розташовану за адресою: [ADDRESS] ) строком дії до 01.03.2019р. 01.07.2016р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про спільну діяльність, за яким спільно використовували металеву конструкцію на земельній ділянці площею 12кв.м. кадастровий номер 2310400000:09:010 розташовану за адресою: [ADDRESS] ) яка була надана ФОП [PERSON] . Бердянською міською радою на підставі Договору про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки від 26.03.2012р. строком дії до 01.03.2019р. В липні 2016р. [PERSON] на земельній ділянці кадастровий номер 2310400000:09:010 була встановлена частина металевої конструкції площею 12кв.м. за адресою: [ADDRESS] ), яка використовувалась у спільній діяльності [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] відчудила Позивачу металеву конструкцію площею яка складається з 4 металевих стовпів які пов`язані між собою металевим перекриттям та вмуровані в плитку, та розташована на земельній ділянці, площею 0,0012га кадастровий номер 2310400000:09:010:0248 за адресою: [ADDRESS] ) наданій Продавцю на підставі Договору щодо встановлення земельного сервітуту від 26.03.2012р. та про що складено акт приймання-передачі конструкції від 1.03.2019р. 01.02.2021р. Позивачу стало відомо, що власниця орендованого [PERSON] приміщення за адресою: [ADDRESS] [PERSON] демонтувала паркан на сходах в приміщення та частину металевої конструкції над сходами, та привласнила їх, про що, [PERSON] подано заяву про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. 01.02.2021р. [PERSON] та КП «Бердянськекотранс» уклали договір №10/21 від 01.02.2021р. за яким підприємство взялось надати послуги автотранспорту та робітників з благоустрою. 02.02.2021р. [PERSON] разом з Відповідачами, раніше невідомими Позивачу особами-працівниками, демонтувала належну Позивачу металеву конструкцію біля нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] ), у зв`язку з чим, Позивачем було викликано наряд поліції. Наряду Поліції від [PERSON] було надано Договір від 01.06.2016р. укладений з [PERSON] , за яким вона нібито замовила [PERSON] встановлення металевої конструкції біля нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та металева конструкція належить їй. Після цього [PERSON] разом з Відповідачами демонтували металеву конструкцію, та вивезли її в невідомому напрямку за допомогою автотранспорту КП «Бердянськекотранс», привласнивши її. 04.02.2020р. у зв`язку з тим, що викрадення металевої конструкції відбулось відкрито, та її вартість склала більше 600 мінімальних доходів громадян, [PERSON] та [PERSON] звернулись до поліції з заявою про порушення кримінального провадження щодо [PERSON] , з привласнення металевої конструкції за ч.5 ст.186 КК України(Відкрите викрадення чужого майна -грабіж) Також позивач вважає, що Договір від 01.04.2016р. є підробленим та не міг нести за собою будь-яких наслідків, вищевказаний договір шляхом подачі відповідного позову до суду, позивач хоче визнати не дійсним, станом на момент розгляду справи, справа 326/363/21 щодо Договору від 01.04.2016р. не розглянута. Договором від 01.04.2016р. [PERSON] не був встановлений предмет Договору, відсутнє виконання Договору як Хруновою в частині сплати, так і [PERSON] в частині виготовлення, та відсутня набуття права власності за Договором [PERSON] , що вказує на його фіктивність, а метою договору є привласнення належної позивачу власності на металеву конструкцію. З огляду на викладене позивач просить суд стягнути спричинену шкоду в сумі 70 000 грн. Також позивачем понесені судові витрати в сумі судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 12 000, 00 грн., які він просить теж покласти на Відповідачів. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, де вказує, що вважає спір таким у якому відсутні складові умови щодо відшкодування шкоди позивачу. Вважає, що [PERSON] не надав суду беззаперечних доказів наявності права власності на спірний об`єкт. Надала суду копію постанови адміністративної комісії N? 071 від 27.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 152 КУпАП, де [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме встановлення металевих стовпів без дозвільних документів, що спростовує, на думку відповідача [PERSON] твердження позивача про спричинену саме йому шкоди. Також надано суду постанову адміністративної комісії N? 071 від 27.02.2019 року, де Бердянська міська рада Запорізької області звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про зобов`язання звільнити шляхом знесення незаконної споруди та повернення земельної ділянки, позов [PERSON] було визнано, тому вважає що в її діях відсутня противоправна поведінка. Просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про стягнення спричиненої шкоди. У відповідь на цей відзив адвокат Хворостяна А. М. надала суду додаткові пояснення до позовної заяви [PERSON] З 22.02.2019р. в Господарському суді Запорізької області за справою № 908/394/19 розглядається позов Бердянської міської ради до [PERSON] про примусове звільнення земельної ділянки біля житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від металевої конструкції. В своєму відзиві на позову у справі № 908/394/19 [PERSON] вказувала, що металева конструкція біля будинку за адресою: [ADDRESS] побудована не нею, а [PERSON] , а Договір від 01.04.2016р. був підроблений. В підтвердження відзиву на позов Бердянської міської ради [PERSON] вважаючи Договір від 01.04.2016р. підробленим,17.04.2019р. подала до Господарського суду Запорізької області клопотання про витребування оригіналу Договір від 01.04.2016р.та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Рішенням Господарського суду Запорізької області 05.06.2019р. за справою №908/383/19 задоволено позов Бердянської міської ради та зобов`язано звільнити земельну ділянку біля житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від металевої конструкції. На Рішення від 05.06.2019р. за справою №908/383/19 [PERSON] подала апеляційну скаргу від 09.07.2019р., в якій також вказувала, що металева конструкція біля будинку за адресою: [ADDRESS] побудована [PERSON] та [PERSON] , а не нею, а Договір від 01.04.2016р. був підроблений. Під час розгляду апеляційної скарги [PERSON] було подано клопотання про витребування оригіналу Договору від 01.04.2016р. у зв`язку з його підробленням та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи Договору від 01.04.2016р. у зв`язку з його підробленням. Постановою Центрального Апеляційного Господарського суда від 29.04.2021р. за справою №908/394/19 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] на Рішення Господарського суду Запорізької області 05.06.2019р. за справою №908/383/19 та Рішення Господарського суду Запорізької області 05.06.2019р. за справою №908/383/19 скасовано та в задоволенні позову Бердянської міської ради відмовлено. Постановою Центрального Апеляційного Господарського суду від 29.04.2021р. за справою №908/394/19 встановлено: «Звертаючи увагу на не подання жодною зі сторін до суду оригіналу договору від 01.04.2016, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , позицію відповідача щодо не підписання нею цього договору, а також твердження позивача про відсутність в нього оригіналу цього договору, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку про неможливість прийняття цього документу як доказу по даній справі. В той же час, місцевий господарський суд безпідставно відхилив твердження відповідача про те, що частина земельної ділянки, яку вважає за необхідне звільнити позивач, з 2012 використовувалася іншими особами на підставі документів виданих позивачем та належними йому підприємствами. Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2012 між Бердянською міською радою та ФОП [PERSON] було укладено договір про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, яка знаходиться у розпорядженні Бердянської міської ради, за якою ФОП [PERSON] надано особистий платний сервітут, встановлений щодо земельної ділянки площею 0,012 га розташованої за адресою: [ADDRESS] ) кадастровий номер 2310400000:09:010, на якій буде розміщуватись та використовуватись тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності, строком дії до 01.03.2019. При цьому, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що у своїх поясненнях позивач визнав, що частина металевої конструкції розташована на земельній ділянці кадастровий номер 2310400000:09:010, але ФОП [PERSON] не була залучена до справи, через що судом прийнято рішення щодо металевої конструкції, яка частково знаходиться на земельній ділянці, право на яку належало ФОП [PERSON] . Крім того, на підставі Договору про відшкодування вартості експлуатаційних витрат по обслуговуванню ярмарку "Курортний сезон-2016" від 09.06.2016, укладеного між Комунальним підприємством Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" та [PERSON] , останній було надано право на розміщення літнього майданчика кафе за адресою: [ADDRESS] , площею 20 кв.м. за 50 000 грн. позивач також визнав право [PERSON] на розміщення металевої конструкції на вказаній земельній ділянці. За доводами [PERSON] в червні 2016 на підставі Договору від 09.06.2016 саме нею булла встановлена частина металевих конструкцій площею 20 кв.м., а в липні 2016 на земельній ділянці кадастровий номер 2310400000:09:010 встановлена частина металевої конструкції площею 12 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ), яка скаржником використовувалась у спільній діяльності. На підтвердження цих тверджень [PERSON] подано до суду апеляційної інстанції завірені копії документів: договір підряду б/н від 09.06.2016, укладений з [PERSON] , та акт виконаних робіт від 11.06.2016 до цього договору; договір підряду від 02.05.2018, укладений з [PERSON] , та акт виконаних робіт від 03.05.2018 до цього договору. 01.07.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про спільну діяльність, за яким вони спільно використовували металеву конструкцію на земельній ділянці площею 12 кв.м. кадастровий номер 2310400000:09:010, розташовану за адресою: [ADDRESS] ), яка була надана ФОП [PERSON] . Бердянською міською радою на підставі договору про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки від 26.03.2012 строком дії до 01.03.2019. Завірені копії зазначеного договору про спільну діяльність від 01.07.2016 та акту прийому-передачі від 04.07.2016 до цього договору подано [PERSON] до апеляційного господарського суду. 16.08.2016 своїм зверненням [PERSON] повідомила Бердянську міську раду про обставини встановлення нею металевої конструкції за адресою: [ADDRESS] . 18.08.2016 КП Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" за участі співробітників адміністративного відділу Виконкому Бердянської міської ради складено акт щодо розміщення [PERSON] літнього майданчика кафе за адресою: [ADDRESS] . 12.05.2017 між [PERSON] та КП Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" укладено договір на відшкодування вартості експлуатаційних витрат по обслуговуванню ярмарку "Курортний сезон-2017", за яким їй дозволено розмістити ярмарковий об`єкт - літній майданчик кафе за адресою: [ADDRESS] площею 49,83 кв.м.. 21.05.2018 листом № 08-464 Управління економічного розвитку Виконкому Бердянської міської ради зобов`язало [PERSON] звільнити територію ярмарку ві частин металевої конструкції за адресою: [ADDRESS] . 17.10.2018 від Управління економічного розвитку Виконкому Бердянської міської ради [PERSON] отримано лист №08-976 в якому вказано, що з нею було укладено Договір на участь у ярмарку строком до 30.09.2018. та зобов`язано звільнити ярмаркове місце від металевої конструкції за адресою: [ADDRESS] . 31.07.2018 своїм зверненням ФОП [PERSON] повідомила Бердянську міську раду про обставини встановлення нею та ФОП [PERSON] металевої конструкції за адресою: [ADDRESS] , та просила повідомити її про наявність будь-яких порушень з її боку. У відповідь на дане звернення Бердянська міська рада листом від 31.08.2018 за №01-5875/31 повідомила ФОП [PERSON] , що станом на 16.08.2018 ФОП [PERSON] не є учасником ярмарку "Курортний сезон-2018", договір на здійснення діяльності у ярмарковому об`єкті з нею не укладений. ФОП [PERSON] листом від 21.05.2018 №08-464 повідомлено про необхідність звільнення території ярмарку від самовільно розміщеного майна, а саме: додаткової частини конструкції, що припадає на пішохідну зону та знаходиться в зоні культурно-масових заходів за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що з 2016 року по 2018 рік саме ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] , а не Відповідач відкрито, на підставі дозвільних документів, виданих Бердянською міською радою, по частинам встановили металеву конструкцію ї є її власниками та користувачами. Крім того, з 2012 року по 2018 рік Бердянська міська рада неодноразово приймала акти про надання в користування земельної ділянки, яка знаходиться під металевою конструкцією: договір сервітуту від 26.03.2012; договори про участь у ярмарку, що вказує на відсутність складу правопорушення - самовільного зайняття земельної ділянки під металевою конструкцією, та таке право не може бути захищено на підставі ст. 152 Земельного кодексу України та ст. 387 Цивільного кодексу України. Отже, частина земельної ділянки, на якій за твердженням позивача знаходиться металева конструкція, була надана позивачем та особою, яка знаходиться в прямому підпорядкуванні позивача, в користування іншим особам, які мали право розмістити на вказаній земельній ділянці тимчасову металеву конструкцію. Належних та допустимих доказів розміщення саме відповідачем металевої конструкції позивачем не надано. Більш того, своїм листуванням з ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] позивач неодноразово підтвердив, що саме останні встановили металеву конструкцію на спірній земельній ділянці в районі будинку [ADDRESS] , та саме від них він вимагав звільнити земельну ділянку. На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційних скарг про недоведеність позивачем того факту, що саме відповідачем- [PERSON] як безпосередньо, так і через третіх осіб здійснювалась господарська діяльність на земельній ділянці в районі будинку [ADDRESS] шляхом розташування 21 металевого стовпа та металевого каркасу на земельній ділянці комунальної власності без дозвільної документації». При розгляді апеляційної скарги на Рішення Господарського суду Запорізької області 05.06.2019р. за справою №908/383/19 приймали участь [PERSON] , у зв`язку з чим, обставини, встановленні Постановою Центрального Апеляційного Господарського суду від 29.04.2021р. за справою №908/383/19 щодо встановлення металевої конструкції біля будинку за адресою: [ADDRESS] та Договору від 01.04.2016р. не [PERSON] є встановленими та не підлягають додатковому доказуванню. Постанова Центрального Апеляційного Господарського суду від 29.04.2021р. за справою №908/383/19не була оскаржена [PERSON] , що вказує що вона згодна з нею та обставинами які встановленні цім рішенням. В той же час, 02.02.2021р. [PERSON] надала пояснення поліції, що саме вона є власником металевих конструкцій, які вона виготовила в 2016році, на підставі Договору від 01.04.2016р. та прийняла рішення щодо демонтажу конструкцій. Таким чином, з 2019р по 2021р. [PERSON] неодноразова визнавала металеву конструкцію власністю [PERSON] та [PERSON] , а Договір від 01.04.2016р. підробленим та недійсним та лише в 2021р. підчас викрадення металевої конструкції, скористалась завідомо підробленим документом, спричинила шкоду Позивачу. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення в яких викладено наступне. В кінці березня до початку лютого 2021 року [PERSON] знаходився у м. Бердянську, де зустрів відповідачку [PERSON] , яка запропонувала разом з іншими трьома особами знести металеву конструкцію біля будови на перехресті вулиці Горького та проспекту Азовського. З пояснень [PERSON] , під час демонтажу металевої конструкції декілька разів під`їжджала поліція, яким [PERSON] пред`являла договір 2016 року, далі увечері [PERSON] вивезла металеву конструкцію у невідомому напрямку та сплатила [PERSON] за роботу кошти. Також відповідач [PERSON] просив справу розглядати без його участі. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення в яких викладено наступне. У лютому 2021 року разом з іншими трьома особами, що були знайомі [PERSON] , демонтував металеву конструкцію біля будинку на перехресті вулиці Горького та проспекту Азовського, колишнє кафе «Качєлі». Під час демонтажу до них підходив [PERSON] , який стверджував, що ця конструкція належить йому, просив припинити демонтаж, якому [PERSON] пред`являла договір 2016 року. Далі [PERSON] викликав поліцію, яким [PERSON] також пред`являла договір 2016 року. Увечері [PERSON] вивезла металеву конструкцію у невідомому напрямку та сплатила [PERSON] за роботу кошти. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення в яких викладено наступне. 02 лютого 2021 року разом з іншими трьома особами, що були знайомі [PERSON] , за вказівкою самої [PERSON] демонтував металеву конструкцію біля будинку на перехресті вулиці Горького та проспекту Азовського, що є колишнім кафе « [INFO] ». Під час демонтажу до них підходив [PERSON] , який стверджував, що ця конструкція належить йому, просив припинити демонтаж, якому [PERSON] пред`являла договір 2016 року. Далі [PERSON] викликав поліцію, яким [PERSON] також пред`являла договір 2016 року, після чого поліція не зупинила демонтаж конструкції. Увечері [PERSON] вивезла металеву конструкцію у невідомому напрямку, за роботу сплатила [PERSON] та іншим кошти. Адвокат Хворостяна А. М. надала суду додаткові пояснення до позовної заяви [PERSON] щодо матеріалів кримінального провадження, яке було відкрито після звернення позивачем до поліції коли відповідачі демонтували та вивезли в невідомому напрямку металеву конструкцію, яка належала позивачу. Поліцією відкрито кримінальне провадження № 1202108713000002 від 02.02.2021 року. Сторони у судове засідання не з`явились. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст.223,280,281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Згідно з ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Постановою Центрального Апеляційного Господарського суду від 29.04.2021р. за справою №908/383/19 та матеріалами поданими [PERSON] під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] не була власником металеву конструкцію, яку демонтувала та привласнила разом з Відповідачами. В липні 2016р. [PERSON] на земельній ділянці кадастровий номер 2310400000:09:010 була встановлена частина металевої конструкції площею 12кв.м. за адресою: [ADDRESS] ), яка використовувалась у спільній діяльності [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що 1.03.2019р. землекористувач під демонтованими металевими конструкціями [PERSON] подарував [PERSON] металеву конструкцію площею яка складається з 4 металевих стовпів які пов`язані між собою металевим перекриттям та вмуровані в плитку вартістю 70 000грн, та розташована на земельній ділянці, площею 0,0012га кадастровий номер 2310400000:09:010:0248 за адресою: [ADDRESS] ) наданій Продавцю на підставі Договору щодо встановлення земельного сервітуту від 26.03.2012р. та про що складено акт приймання-передачі конструкції. Та з цього часу [PERSON] став власником демонтованої металевої конструкції. Твердження Відповідачки [PERSON] щодо набуття нею права власності на оспорювану металеву конструкцію на підставі Договору б/н від 1.04.2016р. не підтверджується. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 4.02.2021р. від [PERSON] витребувано оригінал Договору від 1.04.2016р., але оригінал так і не був наданий суду, та не були надані пояснення щодо неможливості подання. Суд критично ставиться до змісту Договору від 1.04.2016р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] , та вважає що він не підтверджує реальне його виконання: - Відповідно свідоцтва про право власності від 23.03.2004р. нежитлове приміщення [PERSON] знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а за п. 3.3 Договору від 1.04.2016р. металева конструкція повинна була бути встановлена та прийнята за адресою: [ADDRESS] ,що є іншою адресою, ніж та, з якої було демонтовано спірну конструкцію. - за п.3.4. Договору передбачено, що право власності на вироби переходять від продавця до покупця з дати підписання акту приймання-передачі виконаних робіт [PERSON] не надано акт приймання-передачі конструкції, що вказує на невиконання Договору та не отримання нею права власності на неї. - в п.1.2., 2.3.,2.4 Договору від 01.04.2016р. встановлена оплата вартості виготовлення конструкції -57000грн(п.2.1. Договору), але [PERSON] не надано, а ні передплати 70% вартості перед виготовленням, а ні сплати 30% після виготовлення. Вказані обставини, та факт того, що [PERSON] не надано суду оригінал Договору від 1.04.2016р. вказують на його фіктивність та суд не приймає його як доказ набуття права власності на оспорювану металеву конструкцію за [PERSON] . Відповідачі [PERSON] . у відзиві до суду, [PERSON] та [PERSON] якого за Вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 1.04.2014р. за справою №310/13175/13-к засуджено за ч.2 ст.186 КК України, у відзивах та в поясненнях в поліцію наданих в день демонтажу, визнали, що вони за наказом [PERSON] демонтували металеву конструкцію, завантажили на вантажний автомобіль, який вона забронювала за день до цього, та вивантажили її у вказаному [PERSON] місці, що разом з відеозаписом на CDдиску, який записано [PERSON] під час демонтажу 2.02.2021р.вказує, що саме Відповідачі зробили демонтаж належної Позивачу металевої конструкції, чим спричинили йому шкоду у сумі 70000грн, яка вказана як вартість конструкції в Договорі дарування від 1.03.2019р. та акті приймання-передачі від 1.03.2019р. Суд скептично ставиться до пояснень [PERSON] що металеву конструкцію демонтували за вимогою посадових осіб Виконкому Бердянської міської ради та доказів що вона надала з цього з урахуванням наступного. Залучена в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні [PERSON] Бердянська міська рада пояснення на позовну заяву не надала. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 27.02.2019р. прийнята за 2 роки до здійснення демонтажу металевої конструкції та за часом не є підставно-наслідковим зв`язком з демонтажем. В Постанові від 27.02.2019р. вказано, що металеві конструкції встановлені [PERSON] в 2019році, але [PERSON] у відзиві наполягала, що встановила їх у 2016році за Договором від 1.04.2016р. Крім того, Постанова не містить вимогу Виконкому Бердянської міської ради про демонтаж металевих конструкцій. Також за наданим [PERSON] позовом Виконкому Бердянської міської ради у справі №908/394/19 прийнято Постанову Центрального Апеляційного Господарського суда від 29.04.2021р. за справою №908/394/19 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] на Рішення Господарського суду Запорізької області 05.06.2019р. за справою №908/383/19 та Рішення Господарського суду Запорізької області 05.06.2019р. за справою №908/383/19 скасовано та в задоволенні позову Бердянської міської ради відмовлено, що не підтверджує законність вимоги Виконкому Бердянської міської ради щодо демонтажу спірної металевої конструкції. Допитаний поліцією в межах кримінального провадження Начальник УЖКГ Виконкому Бердянської міської ради Шеляг В, який був присутній під час демонтажу конструкції в Протоколі допита свідка від 18.11.2021р. пояснив, що під час її демонтажу [PERSON] стверджувала, що конструкція належить їй, а працівників адміністративного відділу просила надати місце для подальшого зберігання її власності. Він сам не давав жодних вказівок щодо демонтажу конструкції. У відповіді заступника Бердянського міського голови від 01.07.2021р. на адвокатський запит повідомлено,що працівники Виконкому Бердянської міської ради у демонтажі, вивезенні та зберіганні металевої конструкції, яка була розташована за адресою: [ADDRESS] ) участі не приймали. За таких обставин, враховуючи, що відповідач, [PERSON] разом з Відповідачами демонтували металеву конструкцію, та вивезли її в невідомому напрямку, привласнивши її, спричинили позивачу майнову шкоду, заявлену позивачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідачів на користь позивача спричиненої шкоди. Частина 1статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Позивачем понесені судові витрати в сумі 904,00 грн судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 12 000, 00 грн. Враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на користь позивача [PERSON] у сумі 12904,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved