Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом в суд до [PERSON] , де третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Кременецької міської ради про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав для проживання її разом з батьком. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] перебував у незареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки з цивільною дружиною у сторін не склалися. Відтак вони за домовленістю погодили, що спільна дитина буде проживати з мамою за адресою: [ADDRESS] . Також позивач віддав відповідачці ключі від будинку, який дістався йому в спадок за адресою: [ADDRESS] . Донька перебувала і перебуває на повному утриманні позивача, він приймає активну участь у житті дитини, контактує з її класним керівником, вони емоційно сильно прив`язані одне до одного. [PERSON] , щоб дитина була і надалі забезпечена всім необхідним, перераховував на її банківську картку грошові кошти, у разі якоїсь нагальної необхідності. Відповідач належно не забезепечувала та не виховула своєї доньки. У липні 2022 року [PERSON] отримав дзвінок від своєї доньки про те, що їй без нього дуже погано, мама зловживає спиртними напоями, в хаті завела страшний безлад, її зовсім не доглядає, не варить їсти і т.д., а тому дитина плакала і просила щоб він забрав її до себе. Не маючи змоги якось вплинути на цю ситуацію в силу обставин, позивач здійснив дзвінок на лінію 102 та викликав наряд поліції, щоб хоч якось убезпечити свою дитину. Поліція застала відповідачку у неадекватному стані глибокого алкогольного сп`яніння, склала протокол про невиконання батьківських обов`язків. У вересні місяці адмінматеріали були передані до Кременецького районного суду, проте в судовому засіданні вона плакала і каялася, тому суддя вирішила її виправдати. Такі ситуації з п`янками продовжувалися регулярно, дитина часто пропускала школу. У листопаді 2023 року [PERSON] дізнався, що відповідачка 10 жовтня 2023 року отримала судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] . Позивач постійно добровільно надавав цивільній дружині досить значні суми коштів на утримання дитини, але після випадку із викликом поліції став контролювати суми та вимагати пояснення куди ті гроші витрачаються. Однак йому стало відомо, що жодна копійка із стягнутих з нього аліментів не була витрачена стягувачкою на доньку. 08 лютого 2024 року позивач знову отримав дзвінок від дитини про те, що вони зараз живуть у його будинку, коли вона прийшла зі школи, вхідні двері до хати настіж відкриті, у хаті сморід і страшенний безлад, а мати у несвідомому стані під впливом алкоголю, окрім матері в хаті також спить п`яна її подруга. Дитина боялася і просила позивача допомогти або забрати її до себе. Не маючи іншого виходу, [PERSON] знову був вимушений телефонувати на лінію виклику поліції 102, а також зателефонував адвокатові та попросив проконтролювати все, що буде відбуватися. Коли адвокат разом із нарядом поліції прибули за зазначеною вище адресою, то були у шоковому стані, оскільки відповідачка була настільки п`яна, що не могла зрозуміти ані хто вона, а ні де вона знаходиться, ходити і навіть стояти вона не могла, була вся у блювотинні та у своїх власних випорожненнях. Дитина вийшла до поліції, спілкувалася з ними та адвокатом, позивач теж був з дитиною на зв`язку. Служба у справах дітей приїхати на виклик відмовилася, повідомивши, що у них закінчився робочий день. Під час перебування наряду поліції, до будинку повернулася подруга відповідачки, яка перед приїздом поліції кудись пішла, в руках у неї була банківська карточка на яку перераховувалися аліменти на утримання дитини, яка пояснила, що цю карточку [PERSON] дала їй сама, щоб купити ще «закуски». Банківську карточку вилучили та передали дитині, так само як і продукти, які остання принесла, теж віддали дитині, щоб вона могла хоча б щось поїсти. Крім того, позивач подарував своїй донці телефон. Однак вона ненавмисно його випустила з рук і падаючи на ньому побився екран. Позивач дозволив дитині віднести його у ремонт і взяти для цього гроші з перерахованих ним аліментів, проте дитина повідомила, що карточка вже пуста і на ній немає жодної копійки. Також розказала, що мама, отримавши аліменти, витрачала кошти лише на свої забаганки, на дитину і на її потреби не зважала і грошей їй не давала. Такі ситуації повторювалися неодноразово. На сьогоднішній день, за результатами викликів позивачем нарядів поліції та за написаними заявами адвоката було зафіксовано, сфотографовано та задокументовано умови, в яких перебувала дитина. Ювенальна поліція залучила до такого огляду Службу у справах дітей Кременецької міської ради, якою зрештою, було вилучено дитину у відповідачки та передано у сім`ю старшої доньки позивача, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , де фактично проживає позивач. Наприкінці лютого 2024 року [PERSON] була надана відпустка задля того, щоб він міг побачитися з донькою. За цей час він вдягнув та взув дитину, купив все необхідне за потребами дівчинки такого віку, відвідав школу, дізнався про успіхи у навчанні своєї дитини, мав розмову з її класним керівником, відвідав шкільного психолога на предмет поведінки дитини, пояснивши в яких життєвих умовах останнім часом перебувала дитина, попросив поспостерігати за дитиною, для того, щоб у разі виявлення певних проблем психологічного характеру вчасно зреагувати на це. Окрім цього, на розгляді Кременецького районного суду нещодавно перебували дві адміністративні справи № 601/737/24 та № 601/810/24 відносно [PERSON] стосовно невиконання нею батьківських обов`язків, за обома справами [PERSON] визнано винною, хоча судові засідання по обох справах неодноразово переносилися, оскільки вона не з`являлася на судові засідання. На даний момент позивач не може порушити процедуру позбавлення відповідачки материнських прав, оскільки для цього потрібна безпосередня і постійна його присутність, проте він хоче захистити свою дитину і забезпечити їй нормальні умови проживання та стабільне емоційне середовище. Оскільки на сьогоднішній день відповідачка проживає окремо від позивача та дитини, з моменту вилучення у неї дитини жодного разу не поцікавилася про її стан, де дитина перебуває, що свідчить про те, що як мати вона безвідповідально ставиться до виховання та догляду за своєю малолітньою дитиною та не усвідомлює в повній мірі свого байдужого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, ніде не працює та продовжує нецільове використання дитячих коштів на забезпечення особистих потреб, а не потреб дитини. Зловживає спиртними напоями, в оселі постійно перебувають чужі люди під впливом алкоголю. Все це свідчить про те, що відповідачка зняла з себе обов`язки з виховання та забезпечення дитини. Посилаючись на наведене позивач просив задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача адвокат Писаренко Н.О. позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідачки адвокат Остапчук П.І. в судовому засіданні повідомив, що з приводу винесення рішення покладається на думку суду. Представник Служби у справах дітей Кременецької міської ради в судовому засіданні пояснив, що малолітня [PERSON] проживала разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . При обстеженні умов проживання було встановлено, що житлово-побутові умови не придатні для проживання, антисанітарія, брудно, холодно, неприємний запах, цвіль по кімнатах. Для проживання та повноцінного розвитку дитини не створено елементарні умови. Матір дитини постійно зловживає алкоголем, не створила для дитини належних умов для проживання, навчання та виховання. [PERSON] тимчасово прихистила у себе старша сестра [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про доходи [PERSON] , він сплачує в місяць понад 30 000 грн. аліментів на утримання дитини [PERSON] , які отримує і розпоряджається ними матір дитини [PERSON] . На засідання комісії з питань захисту прав дітей, яке відбулось 25.06.2024 [PERSON] та [PERSON] не з`явились. Додатково зазначив, що підтримує висновок про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Ухвалою судді від 14 травня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 травня 2024 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні пояснила, що на даний час вона з лютого 2024 року проживає у сестри, оскільки мама зловживає алкогольними напоями, не виховує її, нічим не забезпечує. Вона бажає проживати з татом, оскільки він турбується про неї, забезпечує її матеріально. З мамою проживати не бажає. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши неповнолітнього свідка, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис про народження № 154. Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про доходи № 2135 від 12.02.2024, [PERSON] перебуває у військовій частині [NUMBER] . Його доходи у період з червня 2022 року по грудень 2023 року становлять: 360 666.29 гривень, інші нарахування 1 417 109.98 гривень. За період з листопада 2023 року по грудень 2023 року сплачені аліменти у розмірі 38 258.34 грн. Згідно акту обстеження умов проживання від 29.02.2024, складеного депутатом Кременецької міської ради [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] фактично проживає за даною адресою разом із дочкою [PERSON] [INFO] , хоча зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 2527/УБД від 21.11.2023, [PERSON] , [INFO] , перебуваючи на посаді командира відділення військової частини [NUMBER] , в період з 24.03.2022 по 02.09.2022, з 15.09.2022 по 06.07.2023, з 21.07.2023 по 04.08.2023, з 19.08.2023 по 21.11.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в с. Богоявленка, Волноваського району Донецької області, н.п. Борова, Ізюмського району, Харківської області. Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] від 07.08.2023, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Згідно висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради від 09.07.2024 № 1894, зазначено вважати доцільним відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. У зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків громадянкою [PERSON] передати малолітню [PERSON] , [INFO] на утримання та виховання батька [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачка [PERSON] тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Позивач має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує матеріально та піклується про дочку, має власне житло, в якому створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дитину усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про її фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`я та успіхами, виявляє інтерес до внутрішнього світу. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на виховання та розвиток. Відповідачка на теперішній час як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, не цікавиться життям дочки, здоров`ям та розвитком, зловживає алкогольними напоями, наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Щодо відібрання малолітньої дитини у матері без позбавлення її батьківських прав, для проживання дитини із батьком у зв`язку з фактом самостійного виховання дитини батьком без участі матері. Відповідно до положень ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав, суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Судом встановлено, що відповідачка проживає окремо від позивача та дочки, як мати безвідповідально ставиться до виховання та догляду за своєю малолітньою дитиною та не усвідомлює в повній мірі свого байдужого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, на думку суду, відповідачка зняла з себе обов`язки з виховання та забезпечення дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доцільність відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення останньої батьківських прав, для проживання малолітньої дитини разом із батьком [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] , у зв`язку з фактом самостійного виховання дитини батьком без участі матері, оскільки це є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідачка, як мати не позбавлена права спілкуватися з дитиною та не обмежена у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків. Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідачка, відповідно до частини 3 статті 170 СК України, не позбавлена можливості повернути дитину. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено в судовому засіданні неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з матір"ю не проживає, повністю знаходиться на утриманні батька, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача, шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дитини [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Кременецького районного суду Тернопільської області від 25.09.2023. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідачка, як мати не надає матеріальну допомогу на утримання спільної дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідачка являється матір`ю дитини, а отже зобов`язана забезпечувати належний рівень життя дитини, є молодою особою, фізично здоровою та має працездатний вік, інших утриманців не має. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але такий рівень позивач один не може забезпечити. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідачки на утримання дитини, суд враховує обставини, інтереси сторін та потреби дитини. З огляду на правові позиції п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст.180 СК України покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 квітня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved