Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Сухополов?янська сільська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявлені вимоги мотивує тим, що 18 листопада 2004 року, на підставі розпорядження №189 Прилуцької районної державної адміністрації від 20.05.2004 року їй було видано Державний Акт на право власності на земельну ділянку Серія ЧН №108311, яка знаходиться на території Дідовецької сільської ради, Прилуцького району Чернігівської області, площею 1,94 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В даному Державному Акті на право власності на земельну ділянку допущена орфографічна помилка, а саме в її по батькові вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Аналогічна помилка допущена і в розпорядженні голови Прилуцької районної державної адміністрації від 20.05.2004 року №189 «Про передачу у власність земельних ділянок та видачу державних актів на право власності на право на земельну частку (пай)». Документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України. В паспорті заявника зазначено прізвище, ім`я [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено цивільну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 08 жовтня 2024 року. У судове засідання заявник не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, Заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник Сухополов?янської сільської ради в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі. Проти встановлення факту, не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.\~19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, у відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 липня 1946 року народилась « [PERSON] » (мовою оригіналу) в с. Манжосівка Прилуцького району Чернігівської області і її батьками записані: « [PERSON] » та « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07 травня 1967 року вбачається, що 07 травня 1967 року «[PERSON] » (мовою оригіналу) зареєструвала шлюб з « [PERSON] » (мовою оригіналу). Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Прилуцьким РВ УМВС України в Чернігівській області 19 грудня 1996 року, [PERSON] народилась [INFO] в селі Манжосівка Прилуцького району Чернігівської області (а.с.5). Відповідно до копії Архівного витягу з розпорядження голови Прилуцької районної державної адміністрації від 20.05.2004 року за №189 «Про передачу у власність земельних ділянок та видачу державних актів на право власності на право на земельну частку (пай)», затверджено технічну документацію по виготовленню державних актів на право власності на землю громадянці - власниці сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] , колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» на території Дідовецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. Передано у власність громадянці - власниці сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» на території Дідовецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, загальною площею 1,94 га (а.с.8). Зокрема, судом встановлено, що 18 листопада 2004 року Прилуцькою районною державною адміністрацією видано, на підставі розпорядження №189 Прилуцької районної державної адміністрації від 20 травня 2004 року, [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №108311, площею 1,94га у межах згідно з планом, яка розташована на території Дідовецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №129 (а.с.9, зворот). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 04 вересня 2024 року за №29-25-0.3-5030/2-24, щодо надання роз`яснення чи існує на даний час можливість в позасудовому порядку внести вправлення до державного акта на право власності на земельну ділянку вбачається, що відповідно до чинного законодавства внести зміни (виправлення) стосовно по батькові власника земельної ділянки в державному акті на право власності на земельну ділянку або видати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку не вбачається можливим. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки в прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести в нього відповідні виправлення. Державний акт на землю - це документ, виданий уповноваженим державним органом, що підтверджує право власності або право користування громадянина чи юридичної особи на земельну ділянку. Державний акт на землю містить інформацію про власника земельної ділянки, підстави набуття права власності (права користування) на земельну ділянку, місце розташування, площу земельної ділянки, опис суміжних землекористувачів, обмеження та обтяження у використанні ділянки. Форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року №449, яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 р. №404 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів». З 1 січня 2013 року, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються. З 01.01.2013 року земельні ділянки як об`єкти права реєструються в Державному земельному кадастрі, а права на них (власності, користування тощо) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрація прав щодо земельної ділянки можлива лише за умови, що таку ділянку зареєстровано в ДЗК. На сьогодні, основним законом, що встановлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру є Закон України «Про Державний земельний кадастр». Відповідно до частини дев`ятої статті 21 Закону №3613 відомості про речові права на земельні ділянки, що виникли до 1 січня 2013 року, вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до ДЗК із Державного реєстру земель та документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів. Відомості про розподіл земель за формами власності і видами речових прав вносяться до ДЗК відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наявність помилки у правовстановлюючому документі на землю унеможливлює реалізацію особою своїх прав власника земельної ділянки. Помилки в державних актах поділяють на дві групи: технічні та орфографічні. Технічні помилки стосуються неправильно визначеної площі земельної ділянки, її конфігурацій тощо. Орфографічними є помилки допущені у прізвищі, імені та по батькові громадянина, якому видавався державний акт на його земельну ділянку, назві юридичної особи, назві населеного пункту, вулиці тощо. Виправлення орфографічних помилок відбувалось до 2013 року шляхом видачі нових державних актів замість тих, що містять помилки. Проте, з 2013 року державні акти не видаються, а отже, отримати новий акт замість того в якому міститься помилка, неможливо. Крім того, слід звернути увагу на те, що за весь період видачі державних актів на право власності та на право постійного користування землею Інструкцією по їх заповненню заборонялося робити виправлення або помарки. Отже, в раніше виданих державних актах на право власності на земельну ділянку чи право постійного користування земельною ділянкою жодних виправлень робити не можна, оскільки його можна визнати зіпсованим. Існує судовий спосіб виправлення помилки, який передбачає звернення з позовом до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім?я, по батькові, місце і час народження якої зазначено в документі, що не збігаються з даними вказаними у Державному акті. Судовий порядок встановлення факту належності правовстановлюючого документу є єдиним способом усунення перешкод у реалізації прав власника. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН №108311, виданого на підставі розпорядження №189 Прилуцької районної державної адміністрації від 20 травня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №129, на земельну ділянку площею 1,94 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] , допущено помилку, а саме не вірно зазначено по батькові власника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », і така невідповідність щодо зазначення по батькові у правовстановлюючому документі є перешкодою у реалізації прав власника, суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення під час розгляду справ окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved