Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

У липні 2024 року представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,в якому просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 854797192 від 17.11.2019 в розмірі 32936 грн. та стягнення судових витрат. В обґрунтування позову зазначає, що 17.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №854797192 від 17.11.2019 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 23000 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Кредитний договір № 854797192 від 17.11.2019 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № Е99Х2ТН5 було направлено відповідачу 17.11.2019 року на номер мобільного телефону, вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів , одноразовий персональний ідентифікатор було введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 17.11.2019 року о 18:02:15 годині, після чого, відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 23000 грн. на банківську карту № [NUMBER] . Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 23000 грн. строком на 56 днів зі сплатою 262,80 відсотків річних, тип процентної ставки фіксована, із 28% штрафу від суми несвоєчасного внесення платежів за кожен факт прострочення. Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням від 17.11.2019. 28.11.2018 року між ТОВ«Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року,відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №854797192\~від 17.11.2019\~ . 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 19 до договору , згідно якої строк дії даного договору продовжено до 31.12.2020 . 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк догоовру до 31 грудня 2021 року. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. Предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги , зазначні у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 87 від 03.07.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 32936 грн. В подальшому ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ " ФК " Онлайн Фінанс" уклали ряд додаткових угод якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 р. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором №854797192 від 17.11.2019 року не погашена. Ухвалою суду від 02 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилась, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідач не подала відзив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів , постановивиши заочне рішення. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №854797192 від 17.11.2019 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 23000 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Кредитний договір № 854797192 від 17.11.2019 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № Е99Х2ТН5 було направлено відповідачу 17.11.2019 року на номер мобільного телефону, вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів , одноразовий персональний ідентифікатор було введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 17.11.2019 року о 18:02:15 годині, після чого, відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 23000 грн. на банківську карту № [NUMBER] . Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 23000 грн. строком на 56 днів зі сплатою 262,80 відсотків річних, тип процентної ставки фіксована, із 28% штрафу від суми несвоєчасного внесення платежів за кожен факт прострочення. Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням від 17.11.2019. 28.11.2018 року між ТОВ«Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року,відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №854797192\~від 17.11.2019\~ . 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 19 до договору , згідно якої строк дії даного договору продовжено до 31.12.2020 . 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк догоовру до 31 грудня 2021 року. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. Предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги , зазначні у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 87 від 03.07.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 32936 грн. В подальшому ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ " ФК " Онлайн Фінанс" уклали ряд додаткових угод якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 р. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором №854797192 від 17.11.2019 року складає 32936 грн., яка складається із : -23000 грн.- заборгованість по кредиту, -9936 грн.-заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Дана заборгованість відповідачем до цього часу так і не погашена. Згідно ч.1ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію`визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК Українивстановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1ст. 599 ЦК Українивизначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст.625ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Так, додоатковою угодою до договору про надання правничої допомоги № 17/06/24-2 від 17 червня 2024 року року підтверджено факт надання Адвокатським об`єднанням «Тараненко і партнери" юридичної допомоги на умовах, передбачених договором,Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал». Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача в розмірі 5000,00 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, сплачених позивачем при поданні позовної заяви, суд виходить з наступного. Так, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн за подання позовної заяви, що підтверджується квитанцією. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що судом позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судового збору у сумі 2422,40 грн. На підставі ст.526,527,530,625 ЦК України,

Outcome: approved