Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) доларів США; 9429,13 грн (дев`ять тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень 13 коп.) витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору; 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що[PERSON] 12.05.2021 отримав в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 26\~000,00 (двадцять шість тисяч) доларів США, що підтверджується розпискою від 12.05.2021, оформленою при свідках [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: с. Сагайдак, Миргородський район, Полтавська область, 38033). На момент подання позовної заяви відповідач не здійснив жодних заходів до погашення боргу. Цивільна справа розподілена на суддю Материнко М.О. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкритопровадження у цивільній справі. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14.05.2024 клопотання сторони позивача про виклик свідківзадоволено. Викликано для надання показань у судовому засіданні по вказаній цивільній справі наступних свідків: гр. [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: с. Сагайдак, Миргородський район, Полтавська область, 38033). Закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом\~[PERSON] \~до [PERSON] простягнення боргу. Призначено справу до судового розгляду по суті у приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави\~на 12.06.2024на 11год.00хв. 12.06.2024 протокольною ухвалою в судовому засіданні оголошено перерву до 26.06.2024 та надано позивачеві час для подання до суду оригіналу розписки. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі, клопотання про долучення оригіналу розписки. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, про причини неявки не сповістив, відзив на позовну заяву не надав. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Приписами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст.11ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. [PERSON] 12.05.2021 отримав в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 26\~000,00 (двадцять шість тисяч) доларів США, що підтверджується розпискою від 12.05.2021, оформленою при свідках [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: с. Сагайдак, Миргородський район, Полтавська область, 38033). Відповідач взяте на себе зобов`язання за договором позики не виконав та грошові кошти позивачеві не повернув. [PERSON] 26.09.2023 звертався до [PERSON] з письмовою вимогою щодо повернення коштів в готівковій формі у сумі 26\~000,00 доларів США в тридцятиденний строк від дня пред`явлення такої вимоги. Відповіді на вимогу від 26.09.2023 не отримано, що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту Укрпошта про відстеження поштових відправлень за №3600008685361, №3600008685310, які повернуто позивачеві за закінченням строків зберігання. Станом на дату пред`явлення даної позовної заяви [PERSON] в добровільному порядку грошові кошти не повернуто, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення коштів в примусовому порядку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. ст. 525, 526 ЦКУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки позика відбулася в доларовому грошовому еквіваленті, стягнення боргу за договором має здійснюватисяв іноземній валюті. Цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики, що слідує з наступних формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абз. 1 ч. 1 ст. 1046 ЦК України); «позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)» (абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі №750/12/20. Позивачем надано до матеріалів справи оригінал боргової розписки. Свідок гр. [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] )в судовому засіданні 12.06.2024 підтвердила, що [PERSON] 12.05.2021 дійсно отримав в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 26\~000,00 (двадцять шість тисяч) доларів США, що підтверджується розпискою від 12.05.2021. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 19.04.2023 у справі №755/7216/21 суд дійшов висновку, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача (без зазначення у ній відомостей про повернення оспорюваних сум), свідчить про те, що грошове зобов`язання не виконане. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Якщо в документі є всі обов`язкові реквізити договору, то він, незважаючи на назву, вважається варіантом укладеного договору (крім випадків, коли для набрання договором чинності потрібні додаткові дії засвідчення у нотаріуса, державна реєстрація тощо). Статтею 638 ЦК України встановлено, що\~істотними умовами договору\~є\~умови\~про предмет\~договору,\~умови, що визначені законом як\~істотні\~або є необхідними для\~договорів\~даного виду, а також усі ті\~умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Водночас, під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі№393/126/20). Реальним (від латинського res річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17). У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-50цс16 зроблено висновок про те, що «договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику». Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 серпня 2023 року у справі №755/16831/19 зауважив наступне: -по своїй юридичній сутності договір позики грошових коштів є реальним договором, і для його укладення необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача (сплата) коштів позикодавцем позичальнику; -законодавець імперативно в частині першій статті 1047 ЦК Україні визначив необхідність вчинення в письмовій формі договору позики грошових коштів у разі якщо позикодавцем є юридична особа; -розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми. Розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником; -вказівка призначення платежу при перерахунку коштів на картку, з урахуванням принципу розумності, не може бути кваліфікована як дотримання письмової форми (єдиний документ, чи декілька документів, розписка чи інший документ), що підтверджує домовленість про отримання грошей в позику та умови такої позики, оскільки призначення платежу вказує особа, яка перераховує грошові кошти. Таким чином,в порушення норм ст. ст. 526, 530 ЦК України, відповідач взяте на себе зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, що, у відповідності до ст. 16 ЦК України є підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі9429,13 грн. За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 9429,13 грн,стягуються з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved