Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 60, кв. м., житловою площею 37, 5 кв. м., допоміжною площею 22,5 кв. м., який розташований по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до позову [PERSON] був власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємцем за заповітом є відповідач - [PERSON] , який прийняв спадщину на земельну ділянку (пай). Однак ще залишилось не успадковане майно - житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] . Позивачка є дочкою померлого і спадкоємцем першої черги і подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька до приватного нотаріуса для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, направши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши клопотання про розгляд справи за його відсутності, також заявив про визнання позову. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачами вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: З копії паспорта позивачки [NUMBER] , виданого Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області 26 грудня 2000 року, вбачається, що позивачка [PERSON] , [INFO] , громадянка України, місце проживання зареєстроване за адресою [ADDRESS] . З копії паспорта відповідачка [NUMBER] , виданого Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області 22 червня 2007 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] громадянин України. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Ковбасюк Н.Ю. від 3 квітня 2024 року встановлено, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , через відсутність правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на будинок. З копії архівної довідки № 254 від 06.09.2023 року, виданої КП «БМБТІ» встановлено, що право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] не зареєстровано. Дослідженням копії технічного паспорту житлового будинку [ADDRESS] суд дослідив схематичний план садиби з експлікацією, план поверху, експлікацію приміщень, характеристику об`єкта нерухомого майна. Відповідно до довідки виконавчого комітету Благовіщенської міської ради від 16 квітня 2024 року № 94, відповідно до запису з погосподарської книги в с.Мечиславка № 7 за 2022-2023 року номер об`єкту по господарського обліку [NUMBER] за [PERSON] числиться житловий будинок по [ADDRESS] . Рік побудови будинку - 1956 рік. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] 9 листопада 1975 року уклала шлюб і змінила прізвище на « [PERSON] ». Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя хто його пережив та батьки. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.1) ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що позивачка є дочкою померлого [PERSON] , і тому за відсутністю інших спадкоємців має право на спадкування вказаного будинку, що є власністю спадкодавця. Щодо підтвердження належності садиби померлому суд керується такими міркуваннями: Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року по справі № 620/480/17: Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, визначено статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною другою статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості, є необов`язковим. Технічну інвентаризацію нерухомого майна в сільській місцевості розпочато згідно з Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Облік такого майна здійснювався виключно за погосподарськими книгами сільських рад. Здійснення державної реєстрації права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1981 рік) регулювалося підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Згідно з пунктом 6 цієї Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття об`єкта до експлуатації. Тому, враховуючи дані довідки виконавчого комітету Благовіщенської міської ради від 16 квітня 2024 року № 94 про те, що будинок був побудований у 1956 році і відповідно до погосподарських книг належить [PERSON] , суд вважає доведеним факт належності жилого будинку [PERSON] . Зважаючи на викладене позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved