Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , Виконавчого комітету\~Київської районної\~у м.\~Полтаві ради про визнання права власності на земельну ділянку. В позовній заяві посилався на те, що [INFO] померла його мати, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. Спадковим майном, що лишилося після смерті [PERSON] є частина житлового будинку та частина земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . 09 квітня 2010 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частину жилого будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.01.2002 року після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] , йому також на праві власності належить 1/5 частина жилого будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В 2023 році документація на земельну ділянку з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059, цільове призначення землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,1000 га, для ведення особистого селянського господарства 0,0250 га.) за адресою: [ADDRESS] була приведена до норм чинного законодавства та розділена на дві земельних ділянки з різними кадастровими номерами: земельна ділянка з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059, цільове призначення землі житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 1000 кв.м., земельна ділянка з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, цільове призначення землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства 0,0250 га. З витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059 та 5310136400:14:004:0501 слідує, що власниками земельних ділянок є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 22 лютого 2024 року нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Середі Л.В. видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належну їй на праві спільної сумісної власності частку земельної ділянки, оскільки частка померлої не визначена. Відповідачі є спадкоємцями співвласника спірних земельних ділянок. Оскільки він позбавлений можливості позасудовим порядком отримати свідоцтво про право на спадщину, позивач просив суд визнати за ним право власності на 2/5 частки земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059, цільове призначення землі житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 1000 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також просив суд визнати за ним право власності на 2/5 частки земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, цільове призначення землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0250 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в загальному позовному провадженні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , Виконавчого комітету\~Київської районної\~у м.\~Полтаві ради про визнання права власності на земельну ділянку. В зустрічній позовній заяві посилались на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. Діти спадкодавця, [PERSON] , [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняли спадщину. 01 квітня 2024 року приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Тетяна Анатоліївна надала постанову, якою відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] , а саме на частку земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059\~та земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим вони позбавлені можливості позасудовим порядком одержати свідоцтва про право на спадщину. Тому просили суд визнати за [PERSON] , [PERSON] , за кожним, право власності на 3/10 частки земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059, цільове призначення землі житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 1000 кв.м., та 3/10 частки земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, цільове призначення землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0250 га., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10 червня 2024 року зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на земельну ділянку об`єднано в\~одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року за клопотанням позивача витребувано докази, а саме у Першої Полтавської державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи № 163/2010, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , у Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Тетяни Анатоліївни витребувано копію спадкової справи № 6/2021, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Інші клопотання та заяви по суті справи сторони до матеріалів справи не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що він зустрічний позов визнає в повному обсязі, та проти його задоволення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. При цьому представник відповідачів звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності. У заяві просив зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також зазначив, що [PERSON] та [PERSON] первісний позов визнають в повному обсязі. Проти його задоволення не заперечують. Відповідач Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради в судове зсідання свого представника не направив, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності його представника. Третя особа, Перша полтавська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника також не направила. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Тетяна Анатоліївна звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 січня 2002 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , померлого [INFO] є в рівних частках дружина - [PERSON] , син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 6/15 частин жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] (т.1 а.с. 9). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 24 квітня 2000 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В., власником 3/5 частин жилого будинку з частиною надвірних будівель є [PERSON] (т. 1 а.с. 103). [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини. Факт прийняття [PERSON] спадщини підтверджується даними спадкової справи №163/2010, зведеної 09 квітня 2010 року до майна померлої [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 47-80). 09 квітня 2010 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/5 частини жилого будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] (т.1 а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. Як підтверджується даними спадкової справи, діти спадкодавця [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане повторно 31 липня 1980 року, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 01.02.2021 №00029400141, т. 1 а.с. 124, 126-127) та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане повторно 31 березня 1995 року, т. 1 а.с. 85) у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька, звернувшись до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. з заявами про прийняття спадщини (т.1 а.с. 83, 121). Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 20.05.2016 № 207 «Про перейменування топонімічних назв, демонтаж меморіальних дощок та зображень комуністичної символіки у місті Полтаві» назву вулиці Енгельса перейменовано на вул. Олеся Гончара. Судом також встановлено, що відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №021240, ПЛ №021241, ПЛ №021242, виданих 30 грудня 2003 року, співвласниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 1250 кв.м., що складається з двох земельних ділянок: площею 1000 кв.м., цільове призначення для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, та площею 250 кв.м., цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с. 12-14). Як підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6100482532023 від 22.08.2022, здійснено реєстрацію земельної ділянки, розташованої за адресою: за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, цільове призначення землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0250 га., співвласниками якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с. 15-16). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3200996832023 від 22.08.2022, здійснено реєстрацію земельної ділянки, розташованої за адресою: за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059, цільове призначення землі житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га., співвласниками якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с. 17-18). Відповідно до ч.2\~ст.370 ЦК України\~частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.86 Земельного кодексу України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно\~ст. 89 ЗК України\~співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст.\~ст. 370 - 372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила "з урахуванням обставин, що мають істотне значення". При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у\~постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої". Абзацом 1 пункту 21 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України також передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до\~статті 88 ЗК\~бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Вирішуючи питання про розмір часток співвласників у праві спільної власності на земельні ділянки, суд встановив наступне. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За нормами\~ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 377 ЦК України\~передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі\~ст. 86 ЗК України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 5\~ст. 89 ЗК України\~при визначенні розміру часток у спільній сумісній власності слід виходити з того, що вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Статтею 120 ЗК України\~передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначеними нормами закріплено загальний принцип рівності часток співвласників в праві спільної сумісної власності, крім випадків, коли має місце цілісність об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. В таких випадках визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від часток в праві власності на будівлю і споруду. Як встановлено судом, право власності на жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно правовстановлюючих документів зареєстровано за: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09 квітня 2010 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, - на 1/5 частину, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.01.2002 державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, - на 1/5 частину (т. 1 а.с. 7, 9); [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 квітня 2000 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В., - на 3/5 частки (т. 1 а.с. 103). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на зазначену частку житлового будинку, що належала їх батькові [PERSON] , не одержали, але згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить їм з часу її відкриття. Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори від 22 лютого 2024 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на належну на праві спільної сумісної власності частку земельної ділянки , кадастровий номер 5310136400:14:004:0059, цільове призначення землі житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 1000 кв.м., для ведення особистого селянського господарства 250 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 20-21). Як вбачається зі змісту вказаної постанови, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала та обставина, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, визначити частку померлої [PERSON] не вбачається за можливе, а тому, як наслідок, неможливо встановити склад спадкового майна. Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.В. від 01 квітня 2024 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] , а саме на: частку земельної ділянки, кадастровий номер 5310136400:14:004:0059, цільове призначення землі житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 1000 кв.м., та на частку земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства 250 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с. 10-11). Зазначене рішення нотаріуса обґрунтовано тим, що вказані земельні ділянки належать на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного із співвласників. Тому неможливо визначити частку спадкодавця. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність визначити частки співвласників у праві спільної власності на земельні ділянки, виходячи з розмірів їх часток у праві власності а житловий будинок, у наступних розмірах: [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, [PERSON] 3/5. Таким чином до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , увійшла 1/5 частина земельних ділянок площею 1000 кв.м. з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059, та площею 250 кв.м., з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , увійшли 3/5 частини земельних ділянок площею 1000 кв.м. з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059, та площею 250 кв.м., з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . При цьому частка [PERSON] у праві власності на зазначені ділянки становить 1/5. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину, він успадкував 1/5 частку зазначених земельних ділянок, що належали спадкодавцю. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином [PERSON] та [PERSON] успадкували належну [PERSON] частку земельної ділянки 3/5 в рівних частках, тобто по 3/10 частки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька, [PERSON] . Оскільки нотаріусами їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, спадкоємці позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадкове майно позасудовим порядком. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином\~\~суд приходить до висновку про необхідність визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059, та площею 250 кв.м., з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . За [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності за кожним на 3/10 частини земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. з кадастровим номером 5310136400:14:004:0059, та площею 250 кв.м., з кадастровим номером 5310136400:14:004:0501, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Оскільки судом визначено частки співвласників, з метою повного захисту права позивача [PERSON] за ним необхідно визнати право власності на 1/5 частину вказаних земельних ділянок як визначену частку співвласника. Таким чином, і первісний позов [PERSON] , і зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved