Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач, звернулась до суду з позовом в якому просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом, у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Потіївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.\~У зв`язку з тим, що позивач як донька померлої, являється спадкоємцем першої черги вона звернулася до нотаріальної контори, однак позивачу, в усному порядку відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії. Позивачка вважає, що прийняла спадщину своїми діями, тобто постійним проживанням разом із спадкодавцем на час її смерті, незважаючи на реєстрацію місця проживання її матері за іншою адресою. Позивач в судове засідання з`явилася, до суду надала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. \~\~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надіслав заяву, в якій просить\~ справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Відповідно до частини 3\~статті 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно частини 4\~статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. Судом, встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке\~видане Виконкомом Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 10 вересня 2007 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 липня 1953 року Облітківським сіль ЗАГС Потіївського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис за № 8. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.06.1978 року вбачається, що 06.06.1978 року між « [PERSON] » та « [PERSON] » (свідоцтво написано на російській мові) було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині надано прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки №165 від 19.04.2024 року Виконавчого комітету Потіївської сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та з 01 лютого 2007 року по день смерті [INFO] проживала без реєстрації у своєї дочки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту про встановлення факту проживання від 29.04.2024 року Директора ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» Палковська Т.О. вбачається, що свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтвердили факт, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] з 01 лютого 2007 року по [INFO] з дочкою [PERSON] . Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №224010 від 30 жовтня 2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,20 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №224009 від 30 жовтня 2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,29 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.10.2024 року №78635669 вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої\~ [PERSON] не заведена. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідностатті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно ч. 2\~статті 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як слідує із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом частин першої-п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду із заявою в порядку позовного провадження. Враховуючи досліджені судом докази надані на підтвердження заявлених вимог, які є належними та взаємопов`язаними між собою, достовірно встановлено, що позивач [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту постійного проживання позивача разом із матір`ю на час відкриття спадщини необхідне позивачу для належної реалізації своїх спадкових прав, однак підтвердити цей факт в позасудовому порядку позивач не має можливості, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81\~Цивільного Процесуального\~Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України,\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач проживала разом із спадкодавцем - своєю матір`ю [PERSON] на час її смерті [INFO] , за однією адресою, а відтак позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню. Вказані висновки повністю узгоджуються із правовою позицією висловленою Верховним Судом в постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19.

Outcome: approved