Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

ОСББ «Відродження 28» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку за [ADDRESS] і прибудинкової території за період з 01 січня 2022 року по 01 травня 2023 року в розмірі 2 822 грн. 40 коп., а також витрат по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 30 червня 2015 року, відповідно до запису в Єдиному державному реєстрі юриди\-чних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за № 12301020000005056, було створено ОСББ «Відродження-28». Метою об`єднання є за\-безпечення і захист прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належ\-ного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно з вимогами ст.1 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», передбачено, що співвласниками багатоквартирного будинку являються власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирному будинку. Відповідно до приписів положень ст.10 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», закріплено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання,. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів», прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. 22 лютого 2020 року на загальних зборах ОСББ «Відродження-28» було прий\-нято, у встановленому порядку, рішення щодо визначення щомісячних обов`яз\-кових внесків на утримання житлового будинку та прибудинкової терито\-рії, які повинні сплачувати всі співвласники, які входять до складу ОСББ, роз\-мір яких становить з 01 березня 2020 року 4 грн. 00 коп. за 1 кв.м. Згідно відомостей, які містяться в КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності від 08 серпня 1992 року, є власником квартири [ADDRESS] , площа якої становить 44,1 кв.м. Однак, за період з 01 січня 2022 року по 01 травня 2023 року, [PERSON] в добровільному порядку внески щодо сплати коштів на утримання будинку не надає. Тому, на підставі викладеного, оскільки в добровільному порядку суму боргу відповідач сплатити не бажає, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та стягнути заборгованість в примусовому порядку. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.46-47). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Конверт, який був направлений за адресою останнього відомого її місця проживання, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.54). Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка, згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України,\~є частиною національного законодавства України та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як встановлено судом, 30 червня 2015 року, відповідно до запису в Єдиному державному реєстрі юриди\-чних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за № 12301020000005056, було створено ОСББ «Відродження-28» (а.с.31-32). 22 лютого 2020 року на загальних зборах ОСББ «Відродження-28» було прий\-нято, у встановленому порядку, рішення щодо визначення щомісячних обов`яз\-кових внесків на утримання житлового будинку та прибудинкової терито\-рії, які повинні сплачувати всі співвласники, які входять до складу ОСББ, роз\-мір яких становить з 01 березня 2020 року 4 грн. 00 коп. за 1 кв.м. (а.с.25-30). Згідно відомостей, які містяться в КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності від 08 серпня 1992 року, є власником квартири [ADDRESS] , площа якої становить 44,1 кв.м. Однак, за період з 01 січня 2022 року по 01 травня 2023 року [PERSON] в добровільному порядку внески щодо сплати коштів на утримання будинку не надає, в результаті чого у нього виникла заборгованість в розмірі 2 822 грн.40 коп., що є порушенням вимог чинного законодавства. Відповідно до вимог\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно з вимогами\~ ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.ст.7,\~13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги",\~до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього\~Закону\~в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до частини першої\~ статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги",\~ балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Крім цього, відповідно до Правил користування приміщенням житлових будинків і гуртожитків, затверджених\~постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572\~(з наступними змінами), власники квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування будинку і прибудинкової території, а також за отримання комунальних та інших послуг. Тобто, оплату послуг з утримання житла зобов`язані здійснювати як квартиронаймачі так і власники викуплених та приватизованих квартир. Статтею 66 ЖК України\~закріплено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до вимог ст.ст.11,\~526 ЦК України,\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг, у письмовій формі, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, викладеній у постанові № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року. Отже, незважаючи на відсутність письмового договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг, із фактичних стосунків, що склалися між сторонами, вбачається, що такі договірні відносини між ними існували та існують, оскільки ОСББ «Відродження-28» у встановленому законом порядку надає послуги з обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS] та його прибудинкової території, що не суперечить положенням\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~та узгоджується з положеннями ч.2\~ст.639 ЦК України. За таких обставин, оскільки відповідач заборгованість в розмірі 2 822 грн. 40 коп. в добровільному порядку сплатити не бажає, дана сума підлягає стягненню з нього в примусовому порядку. Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134\~ЦПК України\~визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Позивач надав суду договір від 09 квітня 2023 року, укладений з Адвокатським бюро «Вакуленко» в особі керівника бюро Вакуленка Д.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт прийому передачі виконаних робіт від 05 жовтня 2023 року. Згідно з вказаним актом про надання правової допомоги, розмір правової допомоги становить суму 5 000 грн. 00 коп. (а.с.40-42). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також той факт, що позивачем та його представником доведено факт витрат на правову допомогу та дана вимога передбачена цивільно-процесуальним законодавством, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 5 000 грн. 00 коп., які складаються з витрат на правничу допомогу, та судовий збір в розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Outcome: approved