Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути заборгованість за укладеним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.01.2020 у сумі 62\~024,15 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. Ухвалою суду від 08 травня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 червня 2024 року відповідачем до суду скеровано через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він не погоджується з позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. 13 червня 2024 року представником позивача до суду скеровано через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, відповідно до змісту якої представник позивача заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві та просить задовольнити позовні вимоги в частково у розмірі 54\~999,15 грн. 18 червня 2024 року відповідачем до суду скеровано через систему «Електронний суд» заперечення (на відповідь на відзив), відповідно до змісту якого він не погоджується з позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. 29 липня 2024 року відповідачем до суду скеровано через систему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, зі змісту яких вбачається, що відповідач частково сплатив заборгованість, наразі заборгованість становить 34\~999,15 грн. Також відповідач просить у разі задоволення позовних вимог позивача розстрочити погашення заборгованості на пів року. Ухвалою суду від 31 липня 2024 року судом витребувано докази у справі. 05 серпня 2024 року на електронну адресу суду та 06 серпня 2024 року на адресу суду надійшли витребувані докази від позивача. 19 серпня 2024 року відповідачем до суду скеровано через систему «Електронний суд» клопотання долучено докази про часткову сплату заборгованості у сумі 3\~000,00 грн. 30 вересня 2024 року відповідачем до суду скеровано через систему «Електронний суд» клопотання долучено докази про часткову сплату заборгованості у сумі 3\~000,00 грн. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Відповідно до клопотання представник позивача просить проводити розгляд справи за відсутності представника Банку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відповідно до клопотання від 30 вересня 2024 року просив у разі задоволення позовних вимог позивача розстрочити погашення заборгованості на пів року. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, 11.01.2020 шляхом накладання цифрового підпису [PERSON] особисто підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» (а.с. 11 - копія анкети-заяви). Згідно із п. 2 Анкети-заяви Відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (а.с. 12-24), Тарифами (а.с. 25, 26), Таблицею обчислення вартості кредиту (а.с. 29 зв.) та Паспортом споживчого кредиту (а.с. 27-29), складають Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Пунктом 3 Анкети-заяви визначено, що підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомився з Умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Доказів на спростування факту укладення Анкети-заяви разом з Умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, тарифів, які разом складають Договір про надання банківських послуг, відповідачем не надано. Підписавши Договір, відповідач погодилася з умовами Договору та правилами надання банківських послуг від monobank. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19. Зазначений Договір є чинним та підлягає виконанню. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав у розпорядження картку monobank «Чорна карта» з кредитним лімітом та даний факт не заперечується відповідачем. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, який є детальним, заборгованість відповідача перед банком станом на 13.07.2024 становить 38\~027,15 грн., при цьому суд зауважує, що позивачем до ухвалення рішення у справі було нараховано судовий збір, який було сплачено відповідачем. Крім того, відповідачем було надано належні та допустимі докази сплати в рахунок погашення заборгованості 07 серпня 2024 року 3\~000,00 грн. та 30 вересня 2024 року ще 3\~000,00 грн. Отже, станом на дату ухвалення рішення у справі розмір заборгованості становить 32\~027,15 грн. (38\~027,15 грн. 3\~000,00 грн. 3\~000,00 грн.). Даний факт не спростовано позивачем. Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з статтею 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1 статі 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку особа отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. У матеріалах справи наявна Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 22.10.2020 підписана банком та особисто [PERSON] шляхом накладення цифрового підпису, крім того, останньою у мобільному додатку банку згенеровано ключову пару з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, якими вона ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надала відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.Б, РНОКПП, місце проживання, соціальний статус, службове положення, телефон, дані паспорту та ін.); просила вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у банку; засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися ним для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором; визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1 статті 633 ЦК України). Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що Договір між сторонами укладений шляхом підписання 22.10.2020 відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, додатками до якої є Умови та Правилами надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту. Як слідує зі змісту п. 1 Анкети-заяви, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку. У пункті 6 Анкети-заяви відповідач просила вважати її власноручний підпис або його аналоги (у т.ч. удосконалений електронний підпис далі УЕП) обов`язковим під час здійснення операцій за всіма рахунками, що відкриті або будуть відкриті йому в Банку. Він буде використовувати УЕП у мобільному додатку для засвідчення її дій. Отже, підписавши Анкету-заяву, між відповідачем та банком був укладений договір про надання банківських послуг, у зв`язку з чим у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України. Згідно з частиною 2 статті 1050, частиною 2 статті 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» повністю не повернуті, а відповідно до змісту частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому суд не бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки вони спростовані доказами, наданими позивачем при поданні позову до суду та при поданні відповіді на відзив, доказів у справі, але бере до уваги надані відповідачем докази часткової сплати заборгованості. За встановлених\~обставин,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги АТ\~«Універсал Банк»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.01.2020 у сумі 32\~027,15 грн. Згідно частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3\~028,00 грн., сплачений ним при подачі позову. Однак, під час розгляду справи встановлено та не заперечується представником позивача, що банком було 23 квітня 2024 року до подання позову до суду нараховано відповідачу суму судового збору 3\~028,00 грн., який 08 травня 2024 року було сплачено відповідачем. Тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору. Щодо розстрочення виконання рішення суду. Згідно ч. 1 ст.\~435\~ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Відповідно до ч. 3 ст.\~435\~ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом. Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку. Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому. Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням. Частиною 5 статті 435\~ЦПК України визначено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Оскільки, представником позивача не заявлено заперечень з приводу розстрочення виконання рішення суду, беручи до уваги самовільне нарахування позивачем відповідачу суми судового збору, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду на 8 місяців, а не 6 місяців, як того просить відповідач, починаючи з дати ухвалення рішення суду шляхом сплати Відповідачем на користь Позивача рівних платежів щомісяця на 1 число відповідного місяця в сумі по 4\~003,40 грн.

Outcome: partial