Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути на користь ТОВ «Коллект Центр» з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 52680,00 грн. 24.09.2021 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 5012719. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 8000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти у розмірі 3000 грн. за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до положень договору: сума кредиту(загальний розмір) складає: 8000,00 гривень, строк кредиту становить 60 днів. Відповідно до умов Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також інші витрати відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов`язання за договором не виконав і станом на 10.05.2024 має заборгованість у сумі 52680,00 грн., яка складається з наступного: 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 43800,00 заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 880,00 грн. комісія. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. 13.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 5012719 від 24.09.2021 р., що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 5012719 від 24.09.2021 р., що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та позичальником, яким є: [PERSON] . Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення вимог в частині нарахування процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, в сумі 16800 грн.00 коп., та витрат на правову (правничу) допомогу, в розмірі 13000 грн., з огляду на наступне. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За своєю правовою природою відсотки у розмірі 5% від залишку неповерненого кредиту, за кожен день неповернення, не є відсотками за користування кредитом, а є штрафною санкцією за невиконання грошового зобов`язання (його неповернення), відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Окрім того, заявляючи вимогу про стягнення санкцій за неповернення грошового зобов`язання (кредиту), позивач також не зауважив на карантин та військовий стан, які суттєво вплинули на виконання відповідачем умов договору. Відповідно до п.15. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби СОУЮ-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),, позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення Також Законом України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», від 15.03.2022р. розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від\~відповідальності,\~визначеної статтею\~625\~Цивільного кодексу\~України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 61 тотожного змісту. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді процентів річних, котрі більше ніж вдвічі перевищують суму основного боргового зобов`язання (тіла кредиту), враховуючи, що наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, що є несправедливим, беручи до уваги об`єктивні (форс-мажорні) обставини, що вплинули на виконання зобов`язання, у вигляді карантину та дії в Україні воєнного стану та правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.02.2018 у справі № 200/11343/14ц та у постанові від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18, не підлягає стягненню санкція у вигляді 5% розміру залишку неповерненого кредиту, за кожен день прострочення грошового зобов`язання, передбачена п.4.2 Договору, у розмірі 16800 грн.00 коп. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу за надання усної консультації з вивченням документів, в розмірі 4000 грн., та складання позовної заяви майнового характеру, в розмірі 9000 грн., а всього витрати на надання правової (правничої) допомоги на суму 13000 грн. просить суд врахувати наступне. Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 року по справі № 923/567/17 критично сприйняв розрахунок визначення вартості й обсягу отриманих юридичних послуг у цій справі, мотивуючи це тим, що представник брав участь у справі, починаючи з першої інстанції, і не міг бути необізнаним про позицію позивачів, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи й доводи, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги й інші обставини та самостійно зменшив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в цій справі, оскільки визнав їх неспівмірними зі складністю справи й обсягом наданих адвокатом послуг. Також Верховний Суд в Постанові від 01.08.2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial