Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2011 р. Від шлюбу подружжя має дітей [PERSON] , 2011 р.н., та [PERSON] , 2019 р.н. З часом одруження виявилося невдалим, сторони перестали розуміти одне одного, втратили почуття, починаючи з квітня 2024 р. Шлюбні відносини між ними припинені, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу неможливе, тому позивачка бажає їх шлюб з відповідачем розірвати. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.05.2011 р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.05.2011 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області за актовим записом №50, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою\~статті 105 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1\~ст. 110 СК України). Частиною 2\~ст. 112 СК України\~встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету підлягає поверненню позивачці 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved