Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

У січні 2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №Z06.00404.005052297 від 21.03.2019 року в сумі 40379,10 грн та судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що 21 березня 2019 року між відповідачем та ПАТ "Ідея Банк" було укладено кредитний договір № Z06.00404.005052297, за яким відповідач отримав у користування кошти в сумі 39300,00 грн строком на два роки. Відповідач свої обов`язки за кредитним договором перед ПАТ "Ідея Банк" не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.11.2023 року виникла заборгованість у сумі 40379,10 грн, що складається з: 9431,32 грн - заборгованість за основним боргом, 5264,08 грн - заборгованість за відсотками, 25683,70 грн - заборгованість за комісіями. 07.07.2023 року між позивачем та ПАТ "Ідея Банк" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до позивача перейшли права вимоги за боргами третіх осіб перед ПАТ "Ідея Банк", в тому числі і щодо відповідача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У судове засідання сторони не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач надіслав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року підписаний не бухгалтером чи іншою фінансово відповідальною особою, а представником позивача, який не є фінансово відповідальною особою, яка уповноважена на підписання фінансових документів банку. Також зазначив, що заборгованість за комісіями у розмірі 25683,7 грн. нарахована безпідставно і неправомірно. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.03.2019 року між відповідачем та ПАТ "Ідея Банк" було укладено кредитний договір Z06.00404.005052297, за яким відповідач отримав у користування кошти в сумі 39300,00 грн строком на два роки. Відповідно копії ордеру-розпорядження №1,2 про видачу кредиту ПАТ "Ідея Банк" свій обов`язок за кредитним договором виконав, а саме передав відповідачу у користування кошти в сумі 39300,00 грн. Згідно копії довідки-розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №Z06.00404.005052297 від 21.03.2019 року, станом на 30.11.2023 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 40379,10 грн, що складається з: 9431,32 грн - заборгованість за основним боргом, 5264,08 грн - заборгованість за відсотками, 25683,70 грн - заборгованість за комісіями. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов, підписаних відповідачем 21.03.2019 року, сторони погодили розмір базової відсоткової ставки, розмір комісії та неустойки у випадку порушення кредитних зобов`язань. Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 07 липня 2023 року між ПАТ "Ідея Банк" та позивачем було укладено договір факторингу, згідно з умовами якого до позивача перейшли права вимоги до третіх осіб-боржників ПАТ "Ідея Банк", що підтверджується копією відповідного договору та повідомленням про відступлення прав вимоги за кредитним договором. Відповідно копії витягу з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №07072023 про відступлення прав вимоги від 07.07.2023 року, відповідач має заборгованість перед позивачем по сплаті коштів за кредитним договором №Z06.00404.005052297 від 21.03.2019 року у сумі 40379,10 грн, що складається з: 9431,32 грн - заборгованість за основним боргом, 5264,08 грн - заборгованість за відсотками, 25683,70 грн - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1077, ч.1 ст.1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Щодо заперечень відповідача про нарахування комісії, суд вирішив наступне. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Так, згідно з абз. 2 і 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення договору), нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, така дія, як надання фінансового інструменту, не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Оскільки в кредитному договорі не зазначено банківських послуг, які здійснюються банком на користь позичальника, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача комісії задоволенню не підлягають. У зв`язку з викладеними обставинами, беручи до уваги наявну заборгованість відповідача, що доведена належними та достатніми доказами, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, а саме за тілом кредиту та нарахованими відсотками. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 976,80 грн.

Outcome: partial