Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 25.07.2024 надійшла позовна заява від ТОВ «Верра Фінанс» до [PERSON] \~про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову ТОВ «Верра Фінанс» зазначено про те, що 05.01.2021 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] . Відповідно до умов Договору, відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 26800,00 грн зі строком його дії до 05.02.2023 та процентною ставкою на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки у 55% річних. При цьому, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0%; пільговий період для погашення заборгованості встановлений 56 днів. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» за договором на рахунок банку, шляхом сплати до 5-го числа щомісячно мінімальної суми поповнення карткового рахунку. АТ «УкрСиббанк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, всупереч умовам Договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 15.07.2024 заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, комісії становить 64 211,14 грн., з яких: 41 253,54 грн. - заборгованість за основним боргом; 22 244,73 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами (згідно ст. 1048 ЦК України); 712,87 грн. - заборгованість за комісією. 25 січня 2023 року між АТ «УкрСиббанк» та TOB «Верра Фінанс» був укладений Договір факторингу № 237, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передав (відступив), а ТОВ «Верра Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] . Отже, новим кредитором за кредитним договором № 97251591000 від 05.01.2021 року виступає ТОВ «Верра Фінанс». Представник позивача ТОВ «Верра Фінанс» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляв. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. Разом із позовною заявою позивачем направлено до суду клопотання про витребування доказів. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії у справі не вчинялись. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 24.09.2024 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 05.01.2021 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.1 Договору банк, на підставі наданих відповідачем документів, зобов`язався відкрити [PERSON] та обслуговувати на умовах Тарифного плану «Картка з лімітом «Картка з лімітом «Шоппінг картка 55 grace», які розміщені на сайті www.mv.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку. Відповідно до п. 2.1.1 Договору, Відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 26 800,00 гривень зі строком його дії до 05.02.2023. Пунктом 2.1.4 Договору передбачені умови обслуговування кредиту. Так, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0%; пільговий період для погашення заборгованості встановлений 56 днів. Відповідно до п. 2.5 Договору відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку, шляхом сплати до 5-го числа щомісячно мінімальної суми поповнення карткового рахунку. Пунктом 2.6 Договору встановлена відповідальність відповідача, так у разі прострочення сплати відповідачем чергового платежу банк має право вимагати сплати відповідачем комісії за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу у розмірі до 500 грн. Підписавши цей договір, Відповідач погодилася з викладеними у Договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників AT «УКРСИББАНК», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку www.mv.ukrsibbank.com. (п. 2.9 Договору). Вказаний Договір разом із Паспортом споживчого кредиту до нього підписано позичальником шляхом накладення власноручного підпису, що свідчить про його ознайомлення із умовами кредитування та їх погодження. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 05.01.2021 відповідачем власноручно підписано Додаткову угоду до Договору № 97251591000, відповідно до умов якої [PERSON] , на підставі підписаної ним Анкети-Заявки на отримання споживчого кредиту, отримав разовий грошовий кредит для особистих потреб у сумі 23 224,00 грн із процентною ставкою 0,00001 % річних та комісією 2,88 % за управлінням кредитом. 25 січня 2023 року між АТ «УкрСиббанк» та TOB «Верра Фінанс» був укладений Договір факторингу № 237, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» передав (відступив), а ТОВ «Верра Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] . Вказане підтверджується актом приймання-передачі права вимоги до Договору факторингу від 25.01.2023, платіжною інструкцією № 67 від 25.01.2023 та Витягом з Реєстру боржників до вказаного Договору факторингу, який скріплений печатками та підписами сторін. Згідно із указаним витягом TOB «Верра Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 97251591000 у загальному розмірі 64 211,14 грн., з яких: 41 253,54 грн. - заборгованість за основним боргом; 22 244,73 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами (згідно ст. 1048 ЦК України); 712,87 грн. - заборгованість за комісією. Вказана сума заборгованості збігається із наданим позивачем розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 97251591000 від 05.01.2021. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Верра Фінанс» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 05.01.2021 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , який власноручно підписаний сторонами. Проте, в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження факту надання кредитних коштів позичальнику, на виконання умов Договору. При дослідженні обставин справи в частині виникнення та, відповідно, обґрунтованості вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 97251591000 судом з`ясовано, що позивачем до суду не надано розрахунок заборгованості, який був складений первісним кредитором АТ «УкрСиббанк» за Договором № 9725159100 від 05.01.2021. Також не містять матеріали справи банківської виписки руху коштів по рахунку відповідача, яка могла б бути належним та допустимим доказом на підтвердження обставин надання [PERSON] кредитних коштів на визначених Договором умовах, а також порушення позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними та, як наслідок, виникнення заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь кредитора. Натомість, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 97251591000 від 05.01.2021 складений після відступлення АТ «УкрСиббанк» права вимоги ТОВ «Верра Фінанс» та не містить відомостей про надання на виконання умов договору грошових коштів [PERSON] , їх отримання позичальником та неповернення у строки, визначені сторонами у договорі. Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 травня 2021 року за результатами розгляду цивільної справи № 554/4300/16-ц сформулював правову позицію про те, що за своїм змістом саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними. Суд звертає увагу, що позивачем разом із позовною заявою подано до суду клопотання про витребування доказів у первісного кредитора АТ «УкрСиббанк», яке, проте, не може бути задоволено судом, оскільки оформлено із порушенням вимог ст. 84 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 вказаної статті учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Частиною 2 ст. 84 ЦПК передбачено, що у клопотанні повинно бути зазначено який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Разом з тим, у порушення зазначених вимог позивачем у поданому клопотанні про витребування доказів не зазначено, який саме доказ витребовується та які обставини цей доказ може підтвердити чи спростувати. Зокрема, у прохальній частині клопотання містяться відомості про необхідність витребування у АТ «УкрСиббанк» [PERSON] за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку, що не дає змоги встановити що саме просить позивач суд витребувати. Не містить указане клопотання і жодного посилання на номер рахунку, рух коштів за яким він не має змоги отримати самостійно. На підтвердження вжиття заходів самостійного отримання доказів позивачем надано роздруківку листа з електронної пошти - відповіді на запит до АТ «УкрСиббанк», зі змісту якої вбачається, що ТОВ «Верра Фінанс» виписки по рахунках за укладеним із АТ «УкрСиббанк» Договором факторингом були надані у грудні 2023 року, а строк для наступного звернення за виписками минув згідно із положеннями п. 6.6. Договору факторингу № 237. Знову ж таки, указане листування між сторонами договору факторингу не може слугувати належним та допустимим доказом, в розумінні статті 84 ЦПК України, неможливості самостійного отримання інформації позивачем. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів у АТ «УкрСиббанк» у зв`язку із його неконкретизованістю та поданим із порушенням вимог статті 84 ЦПК України. Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № 97251591000 від 05.01.2021 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь ТОВ «Верра Фінанс», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, відсутність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, із врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме не доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за Договором № 97251591000 від 05.01.2021, утворення заборгованості у нього перед первісним кредитором, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрату справі. В порядку положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягає.

Outcome: dismissed