Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

29 листопада 2021 року в провадження Дніпровського районного суду м. Києва на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2021 року про роз`єднання позовних вимог надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 30.09.2008 року по 28.11.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем, під час якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . З вересня 2011 року відповідач не проявляє уваги до своєї дитини, не займається її вихованням, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального розвитку, не забезпечує матеріально, тобто повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків і відмовляється їх виконувати. Позивач самостійно піклується про дитину й займається її вихованням і забезпеченням. Враховуючи наведене, позивач просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8 650 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року справу № 755/19853/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, направлено за підсудністю до Краматорського міського суду Донецької області. 08 лютого 2022 року цивільна справа №755/19853/21 надійшла до Краматорського міського суду Донецької області. За результатом розгляду справи судове рішення не прийнято. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Згідно з позицією Ради суддів України, викладеній у рішенні від 05.03.2023 року та на засіданні 17.08.2023 року, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. 10 листопада 2023 року цивільна справа № 755/19583/21 надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2023 року, для її розгляду, визначено суддю Мачуського О.М. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2023 року справу прийнято до загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року витребувано у Органа опіки та піклування - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2024 року залучено до участі у цивільній справі № 755/19853/21, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган піки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Зобов`язано залучену третю особу, у відповідності до ст. 19 СК України, надати суду письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу № 755/19853/21 до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, натомість представник позивача - адвокат Говтвяниця М.В. подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 30 вересня 2008 року до 28 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 28 листопада 2017 року по справі № 2/0526/1171/2012. В період шлюбу у сторін - [PERSON] та [PERSON] , народилась донька [PERSON] , [INFO] , про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області 25 вересня 2009 року складно відповідний актовий запис № 977, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою № 68 від 16.09.2021 року [PERSON] навчається у 6-а класі СЗШ І-ІІІ ступенів № 11 м Києва. Відповідно до характеристики учениці 6-А класу [PERSON] , [INFO] , остання навчається в середній загальноосвітній шкоді І-ІІІ ступенів № 11 м. Києва з 1 класу (2017 р.). Має навчальні досягнення середнього рівня. На уроках уважна, вчасно виконує домашні завдання. Рівень розвитку відповідає віку. За час навчання батько жодного разу не брав участь у проведенні батьківських зборів, заходів, тощо. З класним керівником школи не спілкувався, допомоги у вирішенні питань навчання та виховання Емілії не надавав. Велику увагу вихованню дитині приділяє мати. Згідно з листом директора КНП ЦПМС №4 Лук`яненко Н. від 26.10.2021 року № 1359 в разі необхідності амбулаторного прийому у лікаря, [PERSON] , [INFO] , приходить в супроводі матері [PERSON] . Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року по справі ; 755/10149/19, провадження 2-н/755/289/19, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частин заробітку (доходу), але не менше ніж 50% для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості від 11.10.2021 року № 64309163, за виконавчим документом від 12.11.2019 року за № 755/10149/19, 2-н/755/289/19, який видано Дніпровським районним судом м. Києва, заборгованість [PERSON] з виплати аліментів за період з 26.06.2019 року по 11.01.2021 року складає 85621,99 гривень. У відповідності до висновку № 101-5848 від 01.0.2024 року орган опіки та піклування Дарницького району м. Києва вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При прийнятті рішення по справі судом береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , однак тривалий час, не спілкується з дочкою, не цікавиться її життям, розвитком і вихованням. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Неможливо позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших незалежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, є наслідком винної поведінки відповідача та підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є тим допустимим та законним способом захисту порушених прав та інтересів дитини, оскільки в ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що відповідач по справі не займається вихованням доньки, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до неї будь-якої батьківської уваги та турботи. Вирішуючи вимогу про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено судом, судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року по справі № 755/10149/19, провадження 2-н/755/289/19, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частин заробітку (доходу), але не менше ніж 50% для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Даний судовий наказ набрав чинності та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості та відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, перебуває на виконанні у державного виконавця Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), виконавче провадження № 64309163. Водночас, повторне стягнення аліментів, які вже стягуються на підставі судового рішення, закон не передбачає. Суд, лише за наявності відповідних позовних вимог, може вирішити питання про зменшення або збільшення розмір аліментів, визначений судовим рішення, у разі наявності обставин, передбачених ст. 192 СУ України, тобто зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника, одержувача аліментів або дитини. Однак, таких вимог позивачем заявлено не було й відповідних обґрунтувань не наведено. Враховуючи, з на час розгляду справи наявне чинний судовий наказ про стягнення аліментів, який перебуває на примусовому виконанні у державного виконавця, а позбавлення батьківських прав не звільняє від сплати аліментів за попереднім судовим рішенням, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (абз. 1,2 ч. 2 ст. 185 СК України). Додаткові витрати на утримання дитини можуть стягуватися лише з батьків дитини (батька або матері). Право заявити таку вимогу має право той з батьків, хто здійснив такі витрати. Саме на позивача покладається обов`язок довести, що додаткові витрати існують та вони викликані саме особливими обставинами. Варто зауважити, що позбавлення особи батьківських прав не звільняє від обов`язку брати участь в додаткових витратах на утримання дитини. Також такий обов`язок не залежить від того, з ким з батьків дитина проживає. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Згідно з довідкою вих. № 97 від 02.11.2021 року, виданої головним лікарем ТОВ «Мережа естетичних клінік «аКУЛа», за період з 13.07.2020 року по 10.08.2021 року [PERSON] , 2009 р.н. витрачено кошти на лікування в загальному розмірі 17300 гривень, з яких: огляди, консультація, оплати (13.07.2020 року, 05.11.2020 року, 04.12.2020 року: 05.01.2021 року, 03.02.2021 року: 11.03.2021 року: 10.08.2021 року, на суму 1050 гривень; однощелепний апарат з гвинтом, оплата 25.08.2020 року в розмірі 2900 гривень; апарат HAAS, оплата 13.10.2020 року в розмірі 4450 гривень; закриваюча/відкриваюча пружина, оплата 11.05.2021 року в розмірі 250 гривень; однощелепний апарат з гвинтом, оплата 18.05.2021 року в розмірі 3200 гривень; активація та корекція апарата, оплата 02.07.2021 року в розмірі 300 гривень; відбитки з обох щелеп, оплата 05.10.2021 року в розмірі 500 гривень: апарат HAAS, оплата 25.08.2020 року в розмірі 4650 гривень. Суд відносить заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати до додаткових витрат, оскільки вони пов`язані із лікуванням дитини, та не охоплюються аліментами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь 50% вищезазначених додаткових витрат, що складає 8650 гривень. Таким чином, враховуючи перш за все інтереси дитини, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За звернення до суду із даним позовом, [PERSON] понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 908,00 гривень за заявлену нею вимогу про позбавлення батьківських прав. Доказів фактичного понесення сторонами інших судових витрат, на час розгляду справи, сторонами не надано. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів та оплату додаткових витрат на дитину. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим, судовий збір за заявлену позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину, в розмірі 908,00 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, за заявлену вимогу про стягнення аліментів, яка не підлягає задоволенню - компенсуються за рахунок держави, а понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 908,00 гривень, слід стягнути з відповідача на корить позивача.

Outcome: partial