Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшнік К.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank»\~ від 01.03.2019 року у розмірі 39343,73 грн. та судові витрати по справі в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем 01.03.2019 року в рамках проекту «Monobank» був укладений договір про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви на відкриття поточного рахунку зі встановленням кредитного ліміту, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка «Monobank». На підставі укладеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Станом на 30.03.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30.03.2023 року направив боржнику повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив, та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим, та відповідно до п. 5.18, 5.19 Договору кредит 28.04.2023 став у формі «на вимогу». Тому, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором, утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 15.01.2024 року становить 39343,73 грн.., що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 39343,73 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 0 грн., заборгованість за пенею 0 грн. Представник позивача вказує, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк», та є підставою для судового захисту прав і інтересів позивача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2024 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою від 04 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судом 08.07.2024 року за вх..№3693 отримано письмові пояснення, в яких представник відповідача адвокат Дульдієр О.П. зазначив, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2024 року, яке набрало законної сили 13.06.2024 року, відповідач [PERSON] визнаний недієздатним і над ним призначено опікунів [PERSON] та [PERSON] . З моменту визнання відповідача недієздатним, він не несе відповідальності за неналежне виконання умов кредитного договору, оскільки є недієздатним сб`єктом цивільної процесуальної дієздатності. З призначенням над відповідачем опікунів обов`язок по вчиненню дій, направлених на виконання кредитного договору, перейшов до опікунів. Судом 06.08.2024 року за вх..№41625 отримано заяву, в якій представник позивача [PERSON] просив суд залучити до участі у справі в якості законних представників [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , третю особу: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради. В обґрунтування заяви зазначив, що згідно дати вступу в силу судового рішення про визнання [PERSON] недієздатним (16.06.2024 р.), на момент підписання Анкети-заяви та укладення договору з АТ «Універсал Банк» (01.03.2019 р.) позичальник мав повну цивільну дієздатність. Він в повній мірі розумів характер правовідносин між ним та банком, що підтверджується неодноразовим погашенням заборгованості. Згідно виписки про рух коштів по картковому рахунку, остання трансакція поповнення карти через термінал IBOX здійснена відповідачем 04.07.2022 року. Окрім цього відповідач залишався дієздатною особою на момент виникнення зобов`язання по сплаті заборгованості та подання позовної заяви про стягнення заборгованості. З моменту визнання відповідача недієздатним усі правочини, що необхідно вчиняти на погашення кредитної заборгованості, покладено на опікуна, який в такому випадку несе особисту відповідальність за завдану шкоду, якщо не доведе, що ця шкода завдана не з його вини. Ухвалою суду від 07 серпня 2024 року залучено до участі у розгляді справи в якості законних представників [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , третю особу: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради. Судом 10.09.2024 року за вх..№46844 отримано пояснення, в яких представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Гирявець М.В. зазначила, що Виконавчим комітетом\~ Білоцерківської міської ради Київської області були прийняті рішення№ 991 від 12.12.2023 року та № 18 від 09.01.2024 року «Про висновок щодо доцільності призначення опікуна [PERSON] , у разі визнання його судом недієздатним» рекомендовано призначити його опікуном матір [PERSON] , [INFO] , та його опікуном батька [PERSON] , [INFO] . З 13.06.2024 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, як недієздатна особа. Представник відповідача та його опікунів адвокат Дульдієр О.П. направив до суду письмові пояснення, які були зареєстровані канцелярією суду 02.10.2024 року за вх..№50769, в яких зазначив, що з моменту визнання відповідача недієздатним, він не несе відповідальності за неналежне виконання умов кредитного договору, оскільки є недієздатним суб`єктом цивільної процесуальної дієздатності, а усі правочини, що необхідно вчиняти на погашення кредитної заборгованості, покладено на опікуна, який в такому випадку несе особисту відповідальність за завдану шкоду, якщо не доведе, що ця шкода завдана не з його вини. Опікуни не були повідомлені про існування кредитного договору та порушення строків погашення отриманого кредиту. Про наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем опікуни позичальника дізналися лише після пред`явлення позову та позивачем вказана обставина належними та допустимими доказами не спростована. Оскільки на момент підписання заяви-анкети 01.03.2019 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не були опікунами останнього, вони як законні представники не можуть нести відповідальності за дії відповідача [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`вилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви не заперечував проти розгляду справи у відсутності представника банку, у разі його неявки в судове засідання. Представник відповідача та законних представників адвокат Дульдієр О.П. в письмових поясненнях просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] \~ надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустило проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без прибуття до відділення обслуговування банком. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» при наданні банквських послуг (далі Умови) опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. До позову додано витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank, витяг з Тарифів за карткою Monobank «Чорна картка monobank», паспорт споживчого кредиту до зазначеної картки та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Відповідно до п.п.2.1. п.2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Згідно із п.п.2.3. п.2 Розділу І Умов та відповідно до ст. 628 Цивільного Кодексу України договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; депозитного договору; договору про надання кредиту. Відповідно до п.п.5.3., та 5.8.1. Розділу І Умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами Банку через Мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернеті для отримання інформації та здійснення операцій. Пунктами 2.1., 2.4., 2.5. пункту 3 розділу II Умов визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту Картку (далі - Картка, або Платіжна картка). Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank» (далі - Договір). Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки. Платіжна карта передається Клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації Клієнта при проведенні операцій з використанням Картки при активації Картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису Клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя Платіжної картки. Підпунктом 5.7 Умов передбачено, що Банк надає інформацію про кредитний ліміт Платіжної картки до її активації за допомогою Мобільного додатку та/або контактного центру Банку Згідно з тарифами картки «Monobank» пільговий період за карткою діє до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі), пільгова відсоткова ставка становить 0,00001%, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка - 3,1 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості - 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). Відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання Клієнтом за Договором визначена п.п.5.15-5.19 п.5 Розділу II Умов. Відповідно до п.5.15 Умов у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки нараховуються від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки зазначеної в Тарифах. Згідно п.5.16 розділу 5 Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої Заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного Клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. На період дії карантину Банк на власний розсуд має право збільшити строк, зазначений в абзаці першому цього пункту Встановлено, що 01.03.2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк». Положеннями п.2 вказаної заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Згідно з п. 3 Анкети-заяви відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку, що складають договір. Також, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису. Відповідно до п. 11 анкети-заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачу, проте відповідач не виконав зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст.1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст.1048 Цивільного Кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Крім того, Тарифами Чорної картки monobank передбачено санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення). Так, з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку вбачається, що відповідач не виконав умови договору, у зв`язку з чим станом\~ на 15.01.2024 року у нього виникла заборгованість в розмірі 39343,73 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 39343,73 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 0,00 грн., заборгованість за пенею 0 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 0 грн. Проте, судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2024 року у справі №357/1962/24 провадження 2-о/357/83/24, [PERSON] , [INFO] , визнано\~ недієздатним та призначено [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , опікунами\~ недієздатного [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 13.06.2024 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Стаття\~ 40 ЦК України передбачає, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. За змістом ст. ст. 41, 60 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу). Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 65 ЦК України визначено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Як визначено у ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Згідно ст. 68 ЦК України опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички. Опікун не може здійснювати дарування від імені підопічного, а також зобов`язуватися від його імені порукою. За змістом статей 71, 72 ЦК України, опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від прав на майно підопічного, у тому числі речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації; 2) видавати письмові зобов`язання від імені підопічного; 3) вчиняти правочини щодо: об`єкта житлової нерухомості та/або земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, власником або користувачем яких є підопічний; відчуження (у тому числі шляхом міни або внесення (передачі) до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу), поділу, виділу нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, іншого цінного майна, зокрема транспортних засобів, власником якого є підопічний. Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах.\~ Якщо малолітня особа може самостійно визначити свої потреби та інтереси, опікун, здійснюючи управління її майном, повинен враховувати її бажання. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передати його за договором в управління іншій особі. Відповідно до ст. 79 цього Кодексу, дії опікуна можуть бути оскаржені заінтересованою особою, в тому числі родичами підопічного, до органу опіки та піклування або до суду. Рішення органу опіки та піклування може бути оскаржено до відповідного органу, якому підпорядкований орган опіки та піклування, або до суду. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1184 ЦК України, шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, не припиняється в разі поновлення її цивільної дієздатності. Таким чином, оскільки з прийняттям судом рішення про визнання фізичної особи недієздатною пов`язується низка важливих правових наслідків (ст. 41 ЦК України), необхідно чітко встановити момент, з якого фізична особа є недієздатною. За загальним правилом, таким моментом є день набрання законної сили відповідним судовим рішенням, тобто день, наступний після дня закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є недієздатною з 13.06.2024 року, тобто з дати набрання законної сили рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2024 року у справі №357/1962/24 провадження 2-о/357/83/24 . Отже, з моменту визнання відповідача недієздатним він не несе відповідальності за неналежне виконання умов кредитного договору від 01.03.2019 року, оскільки є недієздатним суб`єктом цивільної процесуальної дієздатності, а усі правочини, що необхідно вчиняти на погашення суми кредитного зобов`язання, законом покладено на опікуна, який не є стороною кредитного договору і у такому випадку має нести особисту відповідальність за завдану шкоду, якщо не доведе, що ця шкода завдана не з його вини. Разом з тим, суд на дату, яка вже минула, тобто на 01.03.2019 року (дата укладення кредитного договору), не може встановити опіку над особою і призначити опікуна. В матеріалах справи відсутні докази про те, що опікуни\~ - [PERSON] та [PERSON] були повідомлені про існування кредитного договору та порушення строків погашення отриманого кредиту. Відтак, опікун за ч. 4 ст. 41 ЦК України нестиме відповідальність за протиправні діяння свого підопічного лише з моменту набуття ним повноважень, тобто з моменту вступу в законну силу рішення суду про визнання особи недієздатною, в якому міститься призначення опікуна (ч. 1 ст. 60 ЦК України). Отже, опікуни нестимуть відповідальність за шкоду, яку може заподіяти [PERSON] , лише з 01.03.2019 року, тобто з дати набрання законної сили рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2024 року у справі №357/1962/24 провадження 2-о/357/83/24. З огляду на викладене, оскільки на момент укладення 01.03.2019 року кредитного договору між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не були опікунами останнього, вони як законні представники не можуть нести відповідальність за дії відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , законними представниками якого є [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі\~ викладеного,

Outcome: dismissed