Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

у травні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18 листопада 2020 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 61719, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7778 грн. строком на 24 місяці. 21.07.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс`та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20210721, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 61719 від 18.11.2020. Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на дату звернення до суду становить 20975,22 грн., з яких: 7754,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13219,71 грн. - заборгованість за відсотками та 1 грн. - заборгованість за комісією. Позивач просить суд стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 61719 від 18.11.2020 в розмірі 20975,22 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 3 червня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 103-104). Відповідачу наданий строк для надання відзиву. В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог Закону. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в позовній заяві зазначило, що просить справу розглядати без участі представника (а.с. 1-9). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 листопада 2020 року [PERSON] подав до ТОВ «ФК «Кредіплюс» заяву на видачу кредиту № 100226804 (а.с. 65-66). 18 листопада 2020 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 61719 (а.с. 53-60). Відповідно до умов вказаного договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (кредит) в сумі (загальному розмірі) 7778 гривень на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та комісію за обслуговування кредиту кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених у договорі (п. 2.1 договору). 18 листопада 2020 року між [PERSON] та ТДВ «СК «ГРІНВУД ЛАЙФ ІНШУРАНС» укладено договір добровільного страхування життя (а.с. 67-68), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України і пов`язані з життям та здоров`ям застрахованої особи, яка уклала угоду про надання кредиту № 61719 від 18.11.2020. Розмір страхового внеску 777,80 грн.. Відповідно до п. 2.1.1 договору про споживчий кредит сума кредиту надається позичальнику шляхом перерахування з поточного рахунку кредитодавця у наступному порядку: у розмірі 7000,20 грн. на поточний рахунок/картку позичальника № [NUMBER] , відкритий у банку: код банку: 305299-ПАТ КБ ПриватБанк; у розмірі 777,80 грн. - на поточний рахунок № [NUMBER] ТДВ «СК «ГРІНВУД ЛАЙФ ІНШУРАНС», ідентифікаційний код: 34981210, відкритий у АТ «Альфа Банк», МФО 300346 з метою оплати позичальником страхових платежів (страхових сум), встановлених договором добровільного страхування життя № 61250694 від 18 листопада 2020 року. Перебіг строку на який надається кредит розпочинається з моменту підписання цього договору і надання кредиту згідно п. 2.2. цього договору та складає 24 місяці. Строк правомірного користування кредитом закінчується відповідно до графіку платежів, який є невід`ємною частиною даного договору. Пунктом 3.1.2 договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 290,00% (процентів) річних від суми кредиту. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредиту, зазначеного в п. 3.1.1 даного договору. Розмір процентної ставки не може бути збільшено товариством без письмової згоди позичальника. За обслуговування кредиту кредитодавцем позичальник сплачує на користь кредитодавця комісію, що нараховується один раз на місяць (розрахунковий період) за зниженим тарифом в розмірі 1,00 грн.. Якщо позичальник порушив строки сплати чергового платежу згідно графіку платежів, комісія за наступний розрахунковий період розраховується за стандартним (базовим) тарифом в розмірі 200 грн. (п. 3.1.4 договору). Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту, сплатити проценти нараховані за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту рівними частинами у сумі та строки визначені в графіку платежів, відповідно до якого сплата кредиту та процентів здійснюється щомісячно (а.с. 3.2 договору). Відповідно до п. 3.3. договору загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів (загальні витрати за споживчим кредитом) становить 37609,84 грн.. орієнтовна загальна вартість кредиту, з урахуванням всіх платежів, зборів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник, у тому числі за послуги третіх осіб (в грошовому виразі) становить 45387,84 грн.. Орієнтовна реальна процентна ставка по кредиту становить 1256,37%. Загальні витрати позичальника за споживчим кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту, орієнтовна реальна річна процентна ставка розраховані виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі. Додатком № 2 до вищевказаного договору сторони погодили графік платежів (а.с. 60). Вищевказані договір про споживчий кредит та договір добровільного страхування життя підписані відповідачем особисто. Позивачем також додано до позовної заяви копію паспорта споживчого кредиту, з яким відповідач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у вказаному паспорті (а.с. 61, 63-64). Позивач свої зобов`язання за договором про надання кредиту виконав, що підтверджується копією платіжного доручення № CRD_250694 від 18 листопада 2020 року (а.с. 71). Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував. З виписки по рахунку відповідача, наданої позивачем, вбачається, що станом на 21.07.2021 заборгованість за вищевказаним договором про споживчий кредит становить 20975,22 грн., з яких: 7754,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13219,71 грн. - заборгованість за відсотками; 1,00 грн. - заборгованість за комісією (а.с. 73-75). 21.07.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20210721, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами між кредитором та боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані в реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п. 1.2 договору). Згідно із п. 6.2.3 вищевказаного договору право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п. 6.2.4 договору). На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було у повному обсязі сплачено на користь ТОВ «ФК «Кредіплюс» суму фінансування, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.07.2021 (а.с. 91). 21.07.2021 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 21.07.2021 до Договору відступлення прав вимоги № 20210721 від 21.07.2021 (а.с. 90). Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників від 21.07.2021 до договору відступлення прав вимоги № 20210721 від 21.07.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 61719 від 18.11.2020 в сумі 20975,22 грн., з яких: 7754,51 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13219,71 грн. - сума заборгованості за відсотками та 1 грн. - сума заборгованості за комісією (а.с. 89). Відповідач не оспорив наданих розрахунків щодо наявності вищевказаної заборгованості договором про споживчий кредит № 61719. Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, зокрема на поштову адресу боржника було відправлено повідомлення - вимогу, в якій встановлено строк сплати заборгованості та вказані реквізити на які необхідно її сплатити, а також 10.05.2024 досудова вимога про погашення кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 92-93, 95). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 21.07.2021 ТОВ «ФК «Кредіплюс» було відправлено відповідачу лист-повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 61719 від 18.11.2020 (а.с. 94). Згідно вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 61719 від 18.11.2020 в розмірі 20975,22 грн., з яких: 7754,51 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13219,71 грн. - сума заборгованості за відсотками та 1 грн. - сума заборгованості за комісією є такими, що засновані на законі, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved