Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

[PERSON] 25.01.2024 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві викладено наступну позицію: 18.12.2015 вони із відповідачкою зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Останнім часом їх спільне із відповідачкою сімейне життя не складається, між ними часто виникали суперечки та непорозуміння, що спричинило фактичне припинення їх шлюбних відносин. Наразі спільне господарство не ведеться, немає спільного сімейного бюджету, вже біля 6 місяців вони не проживають разом. Їх шлюб існує формально, а тому ним подано до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідачка з 20.07.2023 по 20.12.2023 перебувала за межами України. 20.12.2023 відповідачка на короткий термін повернулася до України та знову виїхала за кордон, а 04.10.2023 офіційно зареєструвала своє місце проживання в Кантоні Цюрих в Швейцарії, про що свідчить відповідна посвідка, яка дійсна до 02.11.2024, та відповідно до якої відповідачка має право працевлаштування. Таким чином, відповідачка на постійній основі проживає за межами України. Окрім того, що їх фактичні шлюбні відносини із відповідачкою припинилися, відповідачка з літа 2023 року припинила брати участь в утриманні їх спільної дитини. Їх спільна дитина проживає разом із ним, що підтверджується характеристикою з навчального закладу, де вказано, що вихованням дитини займається лише батько [PERSON] .. Йому самому важко в повній мірі нести витрати пов`язані із утриманням дитини, а тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом, оскільки домовленості щодо утримання дитини вони із відповідачкою не досягли. На підставі викладеного просить стягнути із відповідачки аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 всіх його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 30.01.2024 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 17). Ухвалою суду від 06.02.2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 21). Ухвалою суду від 03.04.2024 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Власюк І.Т. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідачці [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї за її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання (а.с. 16). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 23) відповідачка вчасно повідомлена про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, про визначений строк для надання відзиву на позов. 19.02.2024 від відповідачки [PERSON] на електронну адресу суду надійшла заява, в якій вказано, що вона позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та підтверджує факт того, що їх спільна неповнолітня дитина на даний час проживає разом із позивачем (а.с. 24). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом на підставі безпосередньо досліджених доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з позовної заяви, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що відповідачка в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідачка перебуває за кордоном, має посвідку на проживання з правом\~\~працевлаштування, працездатна, здорова, а тому вважає, що із відповідачки слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини її доходу (заробітку) на утримання дитини, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідачки про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини її доходу (заробітку), щомісячно. Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідачки та невиконання нею вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини. Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] виданий на ім`я відповідачки [PERSON] (а.с. 7-8). Згідно копії характеристики №01-13/404 від 29.12.2023, що видана ТОВ «Приватний дитиноцентрований заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «ХАБ СКУЛ» (а.с. 9) дитина [PERSON] навчається у даному навчальному закладі з 1 класу. Наразі, вихованням дитини займається лише батько [PERSON] .. Постійно цікавиться навчанням доньки та відповідально ставиться до її виховання в сім`ї. З вересня 2023 року по грудень 2023 року усі питання стосовно навчання вирішували з ним, оскільки лише батько приводив і забирав дитину зі школи. Відповідно до посвідки на проживання серії [NUMBER] від 02.11.2023 відповідачка [PERSON] з 22.07.2023 перебуває на території Швейцарської конфедерації, кантон Цюріх, місто Цюріх (а.с. 10-14). Будь-яких інших доказів сторонами до суду не подавалося та клопотань про їх витребування до суду не заявлялося. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими та достовірними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, і на які посилався і позивач. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи матеріальне становище позивача, добрий стан здоров`я відповідачки, те, що відповідачка є працездатною, скрутне матеріальне становище дитини, задовільний стан здоров`я дитини, відповідно до ст. 182 СК України, визнання позову відповідачкою [PERSON] , суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідачки, так як такий визначений розмір аліментів на одну дитину є мінімально визначений законом, та на переконання суду, є законним та справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини та такий вид аліментів (у виді частки від доходу) визначений позивачем, на утриманні якого перебуває дитина. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору у розмірі, що визначений станом на день подання позову до суду, слід стягнути з відповідачки на користь держави. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved