Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

06.09.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 07.12.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між ними та втрату почуття любові, поваги та довіри один до одного. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і примирення є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дитини, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Южноукраїнського міського суду від 09.09.2024 відкрито провадження у справі та в порядку спрощеного позовного провадження призначено судове засідання на 01.10.2024 року. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Розгляд справи проведено без участі сторін з урахуванням ч.1 ст.223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 07.12.2013 року сторони зареєстрували шлюб в Южноукраїнському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), про що складено актовий запис №282 /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] /а.с.4/, який проживає з відповідачем. Спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній, доказів іншого суду не надано. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, про що зазначено у позовній заяві. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, про що зазначила в заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, відповідач визнала повністю позовні вимоги, в тому числі і щодо залишення їй шлюбного прізвища « [PERSON] ». Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, визнання відповідачем позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн (1211,20:2=605,60), а 605,60 грн поверненню позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved