Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 18 листопада 1994 року у Палаці шлюбів м. Кременчука, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1596; стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.11.1994 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Палаці шлюбів м. Кременчука, актовий запис № 1596. Позивач зазначає, що сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Проживають вони окремо з липня 2024 року. Позивач наголошує, що на даний момент ведення господарства та сумісне проживання між сторонами припинено і за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів між сторонами немає. За викладених обставин позивач вимушена звернутись із позовом до суду про його розірвання. 06.09.2024 року ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак у позовній заяви просила суд проводити розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 08.10.2024 року представник відповідача адвокат Більда В.В. направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що [PERSON] згоден на розірвання шлюбу з [PERSON] . У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховуючи думку сторін, викладену в їхніх письмових заявах, проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків: 18 листопада 1994 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у Палаці шлюбів м. Кременчука, актовий запис № 1596, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.11.1994 року завідуючою відділом [PERSON] (а.с. 11). Від даного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Проживають сторони окремо з липня 2024 року. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя фактично шлюбно-сімейних відносин не підтримує тривалий час, спільного господарства не ведуть. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно залишити прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ». Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1\~211 грн 20 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved