Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» та просить суд зобов`язати відповідача провести повну приладу люльку теплової енергії біля домоволодіння [ADDRESS] та провести підключення до централізованої системи опалення вказаного житлового приміщення; визнати безпідставним нарахований відповідачем борг в сумі 5\~545,00 грн. зобов`язавши КПТМ «Криворіжтепломережа» списати вказану суму; зобов`язати відповідача перерахувати суму боргу з урахуванням середнього споживання теплової енергії протягом попереднього опалювального періоду; визнати безпідставним борг за теплову енергію в сумі 1\~701,19 грн., нарахований КПТМ «Криворіжтепломережа», зобов`язавши відповідача списати указану суму з його особового рахунку. В обґрунтування вимог зазначено, що на підставі рішення Саксаганської районної у місті ради № 475 від 20.12.2017, йому та [PERSON] належало на праві спільної приватної власності домоволодіння [ADDRESS] та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.06.2019 він успадкував частку домоволодіння. У вказаному домоволодінні 11.11.2023 була подана теплова енергія та по незрозумілим для нього причинам було виставлено рахунок за опалення № 5\~545,00 грн. при площі опалювального приміщення 34 кв.м., що не відповідає реальності. Прилад обліку не відрегульовано, 12.01.2024 він звернувся зі скаргою до відповідача та отримав відповідь від 22.01.2024, згідно якої у грудні 2023 року споживається 0,680 м3/год. при нормативній витраті 0,120 м3/год. Вважає, що це сталося з вини КПТМ «Криворіжтепломережа», так як дроселюючий пристрій було встановлено тільки 16.01.2024, а плата стягується з 11.11.2023. Подача теплової енергії до будинку була ним відключена 29.02.2024 та закриті крани, однак показники лічильника не змінилися, тому вважає, що йому протиправно було виставлено рахунок за теплову енергію на суму 1\~701,19 грн. З моменту запуску опалення фахівці відповідача не можуть врегулювати покази лічильника, а тому відповідні нарахування сталися з вини КПТМ «Криворіжтепломережа», так як дроселлюючий пристрій йому було встановлено тільки 16.01.2024, а плата стягується з 11.11.2023. Він надавав згоду та наполягав на встановленні дроселюю чого пристрою, його письмової відмови не має. Та після встановлення цього пристрою споживання теплоносія не нормалізувалось, 29.12.2023 він вимушений був відключити опалення, до теперішнього часу правильність подачі теплоносія не відбулася. За домовленістю сторін було складено мирову угоду та виконання відповідачем при прокладенні комунікацій та проведення ремонтних робіт у липні та серпні 2023 року, але не було надано проектно-технічної документації на проведення даних робіт. також не було складено кошторис на проведення ремонтних робіт у липні та серпні 2023 року, у зв`язку з чим він звертався з відповідними скаргами. З вини відповідача він не може проживати у належному йому будинку та користуватися ним, тому просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 23 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. На виконання\~вимог ухвали\~суду представником\~відповідача КПТМ\~«Криворіжтепломережа» подано\~відзив на\~позов,\~вобґрунтування якого зазначено, що відповідно до рішення Криворізької міської ради «Про початок опалювального сезону 2023-2024 років», КПТМ «Криворіжтепломережа» було виконано свої зобов`язання та 11.11.2022 подано теплоносій до будинку [ADDRESS] . 21.12.2023 КПТМ «Криворіжтепломережа» було складено акт обстеження системи централізованого опалення та встановлено, що дросельний пристрій на будинку [ADDRESS] відсутній. Споживачу будинку було запропоновано встановити дросельний пристрій, згідно розрахункового, з чим позивач не погодився та відмовився встановити дросельний пристрій. Про вказане було зазначено позивачу у відповіді від 22.01.2024 на його звернення від 12.01.2024. КПТМ «Криворіжтепломережа» 16 січня 2024 року в присутності позивача було складено акт встановлення та опломбування дросельного пристрою на будинок, нарахування за весь період виконувались за показниками лічильника, за фактично спожиту теплову енергію. У зв`язку з тим, що споживачем не встановлено розрахункову діафрагму та не надано представникам підприємства для проведення даних робіт, будинок споживав понаднормову кількість теплової енергії. 16.01.2024 за згодою позивача було здійснено встановлення дроселюючого пристрою, а тому нарахування за послугу, що здійснено відповідно до показників приладу обліку теплової енергії, перерахунку не підлягають. У відповіді від 15.06.є2023 заявнику повідомлялось про необхідність замовлення та підписання акту меж балансової належності з додатком схеми прокладання трубопроводів постачання, однак на день надання відзиву на позов звернень від позивача не надходило. При цьому самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється, споживачі мають право відключитись від системи опалення виключно у встановленому законом порядку. Тому просить відмовити у задоволенні вимог. Відповіді на відзив до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Як установлено судом, КПТМ «Криворіжтепломережа» надає послуги з теплопостачання по [ADDRESS] . Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 9 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20 (пункт 11.87), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21), від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 56), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі №477/2330/18 (пункт 55)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/190 (пункти 5.6, 5.9)). Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 50), від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 94), від 20 жовтня 2021 року у справі № 9901/554/19 (пункт 19), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21 вересня 2022 року у справі 908/976/190 (пункт 5.6), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункт 44)). Закон України\~«Про комерційний\~облік теплової\~енергії та\~водопостачання» від 22 червня 2017 року № 2119-VIII, на який посилається позивач у своєму позові, визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг. Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону, комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону: 1) обсяг споживання теплової енергії визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря; 2) обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду; гарячої та питної води - протягом попередніх 12 місяців. Згідно доводів позивача, до 16.01.2024 плата за теплопостачання стягувалась на підставі показників лічильника, а після цієї дати було встановлено дросельний пристрій. Дроселюючий пристрій (регулюючий вентиль) це пристрій, в якому відбувається зниження тиску холодильного агента для забезпечення умов низькотемпературного кипіння. Дросельні клапани дають змогу здійснювати двопозиційне регулювання потоку в системах централізованого теплопостачання, У пунктах 3 та 4 тексту позовної заяви позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю вини КПТМ «Криворіжтепломережа», яка не встановили йому за його згодою дроселюючого пристрою. Разом з тим, позивачем не доведено, що він надав згоду та наполягав на встановленні йому дроселюючого пристрою, натомість представником позивача надано копію акту від 21.12.2023, складеного комісією КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до якого встановлено відсутність на будинку по [ADDRESS] дросельного пристрою: споживачу було запропоновано встановити його, з чим мешканець не погодився, від підпису акту відмовився. Згідно письмових доказів, позивачу неодноразово повідомлялось, що нарахування за послугу здійснювалось до встановлення дроселюючого пристрою відповідно до показників приладу обліку, а тому перерахунок нарахувань не здійснюється, що не спростовано [PERSON] належними та допустимими доказами. У чому полягає вина відповідача у необхідності відключення його будинку від теплопостачання, з тексту позовної заяви не зрозуміло, актом від 29.04.2024 лише засвідчено факт перекриття кранів задля припинення подачі теплової енергії до будинку. Що мав на увазі позивач під вимогою «зобов`язати Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» провести повну приладу обліку теплової енергії» суду невідомо (який прилад обліку та що з ним слід зробити відповідачу), як і яким нормативно-правовим актом передбачена вказана вимога. Доказів наявності нарахувань за послугу теплопостачання у спірний період у заявленій сумі, позивачем не надано. Згідно частини 1-3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні\~права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачем на підтвердження заявлених вимог не надано до суду жодного доказу, крім документів на підтвердження права власності на нерухомого майно, техпаспорт будинку, копій скарг та копії акту про самовільне припинення подачі носія теплової енергії до належного йому домоволодіння, а суд розглядає справи у межах заявлених особою вимог і на\~підставі доказів,\~поданих учасниками\~справи, оскільки збирання доказів\~у цивільних\~справах не\~є обов`язком\~суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України). Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Так як позивач, відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, то відповідно його слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed