Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

12 серпня 2024 позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.12.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідач уклали договір про надання споживчого кредиту\~ № 785604, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредит у розмірі 62 500 грн. ( кошти кредиту у розмірі 50 000 грн. та у розмірі 12 500 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. цього договору) на строк 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 28.12.2024 року(включно). 03.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивачем був укладений договір факторингу № 0308-23, умовами якого визначено, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату отримує належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. Згідно з п. 4.1. вказаного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в додатку №1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 785604, наданого позивачем, заборгованість за основною сумою боргу складає 50 000 грн, за відсотками 111 505.89 грн. Загалом позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 124 893,73 грн, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 6000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 14.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Позивач та його представник у судові засідання не з`являлися, проте 15.08.2024 подали заяву де клопотали розгляд справи здійснювати за їх відсутності. У вказаній заяві позивач також повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, проте належним чином був повідомлений, зокрема, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданих до неї документів, судових повісток (рекомендовані повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»), телефонограмою. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, на підставі ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Суд установив, що 28.12.2021 [PERSON] уклав з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» договір про споживчий кредит № 785604, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 62 500 грн строком на 1096 днів з 28.12.2021 та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами на умовах, передбачених у паспорті кредиту № 785604, який є невід`ємною частиною цього договору, згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком № 1 до договору, що був підписаний відповідачем особисто. Відповідно до умов указаного договору відповідач узяв на себе зобов`язання сплатити основну суму кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі за перший день користування кредитом 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту, 85% річних ( далі поточні проценти), тип процентної ставки - фіксована. Крім того, договір про надання споживчого кредиту № 785604 передбачає відповідальність споживача за прострочення порядку сплати кредиту у вигляді штрафу у розмірі 518,75 грн за кожен день такого неналежного виконання договору. Проте такий штраф не включений позивачем до ціни позову. Відповідно до п. 9.8. договору про споживчий кредит позичальник підтвердив, що до укладення цього договору йому була у чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту),\~ він ознайомився з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.\~ Договір складено в двох оригінальних примірниках українською мовою, по одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу та набирає чинності з моменту його підписання. Згідно п. 9.3. договір підписується аналогом власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки товариства, а зі стороно споживача власноручним підписом. До договору № 785604 від 28.12.2021 додаються додатки: заява-анкета відповідача на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Усі вказані документи відповідач підписував особисто. На підставі п. 2.1 договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 28.12.2021 у день укладення договору, перерахувало грошові кошти у розмірі 50 000 грн на банківський рахунок відповідача [PERSON] , а також 12 500 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань відповідача з оплати процентів за перший день користування кредитом за п. 3.5 договору. Указана обставина підтверджується копією платіжного доручення № 13951 (а.с. 65). Потім відповідач частково виконував взяті на себе зобов`язання, зокрема, 28.02.2022 він сплатив на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» грошові кошти у розмірі 4 905 грн 00 коп. Інших платежів на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» чи ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не надходило. 03.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 0308-23, у п. 2.1. якого визначено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Згідно п.4.1. цього договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимогу формі наведеної в додатку №1 до цього договору, за умови виконання фактором вимоги перерахування сум грошових коштів.\~ Відповідно до п. 5.1.1. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язаний в строк до 60 робочих днів з моменту набрання реєстром прав вимог чинності передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, що підтверджують право вимоги, типовий перелік та вимоги до оформлення яких наведені в додатку № 2 до цього договору, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками сторін. Фактором у даному договорі виступив позивач. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у реєстрі боржників містяться у додатку № 1 до договору та є його невід`ємною частиною. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зібрані докази вказують на те, що [PERSON] 28.12.2021 уклав договір про надання споживчого кредиту № 785604, цього ж дня йому були перераховані грошові кошти у розмірі 50 000 (та 12 500 на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» як відсоток за перший день користування ним кредитом). Він зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ними в порядку, визначеному договором. Проте сплатив кошти відповідно до графіку повернення кредиту, який міститься у паспорті споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною договору, лише за січень 2022 року у розмірі 4 905 грн. Після цього жодні платежі відповідач не проводив. У подальшому 03.08.2023 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивач уклали договір факторингу № 0308-23, умовами якого визначено, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату отримує належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 0308-23 сума заборгованості [PERSON] , право вимоги на яку перейшло до позивача, становить 124 893,73 грн. Період, за який розрахована вказана заборгованість, становить 521 день, що випливає із розрахунку заборгованості, наданої позивачем. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. На виконання вказаного договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передало, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло Реєстр боржників кількістю 783, після чого від клієнта до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшли права вимоги заборгованості від боржників і дане товариство стало кредитором відносно боржників стосовно заборгованостей, що підтверджується даними акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 0308-23 від 03.08.2023. Відповідно до п. 5.2.2. цього договору фактор ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язався протягом 10 робочих днів з дати відступлення прав вимог повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних факторові. Позивач не надав доказів на підтвердження своєчасного направлення ним такого повідомлення. Однак у матеріалах справи міститься копія досудової вимоги, складеної представницею ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» адвокаткою А. В. Міньковською, зі змісту якої вбачається, що вона як представниця позивача повідомила відповідача про укладення договору факторингу 03.08.2023 і про перехід права вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Також у цій досудовій вимозі міститься інформація про суму заборгованості станом на 15.11.2023 та встановлений позивачем строк для їх погашення до 31.12.2023. У вимозі відповідач повідомляється про те, що наслідком несплати суми боргу буде звернення позивача до суду. З цього приводу суд зауважує таке. Строк кредиту складає 1096 днів. Кінцевий термін його повернення 28.12.2024. Таким чином, строк договору станом на день подання позову не закінчився. Згідно з п. 2.2. договору факторингу № 0308-23 від 03.08.2023 фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. Пунктом 4.1 договору про надання споживчого кредиту № 785604 від 28.12.2021 визначено, що товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав, та сплати процентів у разі затримання сплати споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. При цьому у такому випадку споживач має сплатити увесь розмір заборгованості з основної суми кредиту та відсотків за користування кредитними коштами протягом 30 днів з дня одержання від товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов цього договору, така вимога товариства втрачає чинність. Отже, передумовами звернення до суду про стягнення заборгованості до закінчення строку дії договору № 785604 мали бути: 1) належне надіслання письмової вимоги ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» чи фактором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про сплату заборгованості, яка виникла у споживача і затримання сплати ним частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; 2) невиконання такої вимоги споживачем ( [PERSON] ) протягом 30 днів з дня її одержання. Аналізуючи досудову вимогу, складену адвокаткою А. В. Міньковською, суд доходить переконання про недостовірність, неналежність і недостатність доказів на підтвердження тієї обставини, що право звернення до суду у позивача виникло і позов не є передчасним. Зокрема, у досудовій вимозі вказана адреса відповідача [PERSON] : [ADDRESS] . У відповідь на запит суду надійшла інформація з Єдиного державного демографічного реєстру від 13.08.2024, згідно з якою адресою реєстрації [PERSON] є: [ADDRESS] . У додатках до позовної заяви містяться скріншоти трекінгу із офіційного сайту АТ «Укрпошта», відповідно до\~ яких 24.11.2023 певне поштове відправлення було прийняте у поштовому відділенні 02300 у місті Києві і було вручене особисто у поштовому відділенні [NUMBER] у місті Новодністровську 28.11.2023. Проте позивач не надав копію конверта з номером відправлення та/або опису вкладення до поштового відправлення, які би дали можливість суду з`ясувати, що саме досудова вимога від 15.11.20223, вих. №2469610058-АВ була направлена відповідачу 24.11.2023 року і що саме відповідач її отримав 28.11.2023. Із урахуванням помилково зазначеної представницею позивача адреси відповідача суд вважає, що йому не надано достовірних і достатніх доказів належного направлення досудової вимоги до відповідача. Крім того, як випливає із доказів, наданих позивачем, представник позивача директор ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 11.12.2023 уклав договір про надання правової допомоги № 42649746 із «Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської», відповідно до п. 1.1. якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Досудова вимога, вих. №2469610058-АВ, надіслана [PERSON] від імені позивача, датується 15.11.2023 і підписана представницею А. В. Міньковською. Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що 15 листопада 2023 року досудову вимогу підписала особа, повноваження якої підтверджуються належними документами. Таким чином, суд доходить висновку про передчасність подання позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/59343/19-ц 07.11.2022 ухвали постанову, у якій виснував таке: Аналіз обставин справи та зміст норм цивільного права дають підстави для висновку, що спосіб захисту прав та інтересів, про застосування якого просила позивач, є належним та правомірним, проте право на позов у позивача не виникло у матеріально-правовому розумінні у зв`язку з ненастанням тих обставин, з якими пов`язується пред`явлення позову в порядку частини другої статті 1177 ЦК України, а тому й не підлягає судовому захисту, що й є правомірною підставою для відмови в такому позові. Суд виходить з доцільності розрізняти пред`явлення позову до виникнення права на такий позов, з одного боку, та недоведеності позовних вимог, з іншого. У першому випадку позовну заяву пред`являє особа до виникнення права на позов у матеріально-правовому сенсі. У другому випадку позов подає особа, яка має право на судовий захист свого суб`єктивного права чи законного інтересу, проте під час розгляду справи такою особою не доведено належними та допустимими доказами правомірності надання їй судового захисту задля відновлення порушеного права чи інтересу. Верховний Суд зауважує, що право на звернення за судовим захистом тісно пов`язане із суб`єктивним матеріальним правом, яке підлягає захисту. Порушення матеріального суб`єктивного права заінтересованої особи спричиняє виникнення у неї права на позов. Засобом реалізації такого права є звернення заінтересованої особи з позовом до суду, який у передбаченому законом порядку розглядає вимогу позивача і дає відповідь у вигляді судового рішення. Право на позов - це єдине матеріальне і цивільно-процесуальне поняття, яке має матеріальний зміст і процесуальну форму. В цивільному процесуальному праві не може бути самостійного права на звернення до суду, відокремленого від права на позов у матеріальному розумінні. І навпаки, матеріальне право не може існувати без притаманної йому можливості бути реалізованим у примусовому порядку. Єдність матеріально-правового змісту права на позов і його процесуальної форми визначається тим, що право на позов - це право на відновлення порушеного права в певній, встановленій законом, процесуальній формі, у визначеному процесуальному порядку, яким забезпечується об`єктивність і реальність захисту. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, виходячи із наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у позові повністю. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати, понесені позивачем, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, слід покласти на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed