Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

01.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (далі ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ») звернулося до Автозаводського районного суду міста Кременчука із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.04.2019 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк»), [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (далі ТОВ «Нью Файненс Сервіс») укладено договір №\~Z06.00501.005137226, який є змішаним договором кредиту та страхування. Позичальник акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО), який з моменту його акцептування є невід`ємною складовою договору кредиту та страхування. Таким чином, ці договори у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини банку та позичальника у межах кредитних правовідносин. Банк надав позичальнику споживчий кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 49999 грн 00 коп., включаючи витрати на страховий платіж у сумі 4337 грн 81 коп., із річною змінюваною процентною ставкою 21,99 %, яка в подальшому не змінювалась, зі строком кредитування 24 місяці і датою повернення кредиту 11.04.2021. 16.11.2023 між АТ «ІдеяБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (далі ТОВ «ФК «СОНАТІ») укладено договір факторингу №\~16/11-23, пунктом 5.4 якого передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно із законодавством мають на це право. Користуючись цим правом ТОВ «ФК «СОНАТІ» 29.12.2023 уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №\~29/12-23, згідно з пунктом 2.1 якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Додатку №\~2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~Z06.00501.005137226 від 11.04.2019. Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №\~Z06.00501.005137226 від 11.04.2019, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023, заборгованість становила 79961 грн 23 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 44989 грн 38 коп; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 16179 грн 23 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 18792 грн 62 коп. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювались. Проте, із врахуванням того, що [PERSON] прострочила узгоджені строки платежів за кредитним договором №\~Z06.00501.005137226 від 11.04.2019, порушивши зобов`язання, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» просить стягнути із відповідача заборгованість із врахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, за період, починаючи з наступного дня із дати закінчення строку дії кредитного договору 12.04.2021 і до 23.02.2022 включно, а саме 5394 грн 44 коп. інфляційних втрат та 1598 грн 76 коп. три проценти річних. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судового повідомлення, наявна в матеріалах справи; із клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до частини першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За правилами частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд встановив, що 11.04.2019 ПАТ «Ідея Банк», [PERSON] та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» уклали договір кредиту та страхування №\~Z06.00501.005137226, який є змішаним договором. Відповідно до пунктів 3.2, 3.4 цього договору позичальник акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до ДКБОФО, який з моменту його акцептування є невід`ємною складовою договору кредиту та страхування. Таким чином, ці договори у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини банку та позичальника у межах кредитних правовідносин, про що зазначено у пункті 6 кредитного договору. Згідно з пунктом 9.1 ДКБОФО банк надає позичальнику споживчий кредит на підставі цього договору та договору кредиту, укладеного з позичальником. Умови договору кредиту в сукупності з умовами цього договору визначають цілісні умови кредитування позичальника, передбачені Законом України від 15.11.2016 №\~1734-VIII «Про споживче кредитування». У разі виявлення суперечностей між нормами договору кредиту та цього договору застосовуються норми договору кредиту. Згідно з пунктом 9.27 ДКБОФО цей договір в частині споживчого кредиту є укладеним з дня прийняття позичальником пропозиції щодо укладення договору, підписанням позичальником договору кредиту та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором кредиту та цим договором. Договір кредиту та страхування підписаний позичальником власноручно. Від імені банку договір підписний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до пункту 13.3 публічної пропозиції АТ «ІДЕЯ БАНК» про приєднання до ДКБОФО у редакції, що діяла з 08.04.2019 до 15.07.2019. Страховий агент, підписуючи договір кредиту та страхування, діяв від імені ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» також із використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки, відтворених за допомогою технічного пристрою. Відповідно до пункту 1.7 кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 49999 грн 00 коп., включаючи витрати на страховий платіж в сумі 4337 грн 81 коп., а позичальник відповідно до пункту 9.9 та пункту 9.14.2 ДКБОФО зобов`язався повернути кредит разом із процентами до дня/числа кожного місяця згідно з графіком. У пунктах 1.4, 1.6 кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці і датою повернення кредиту є 11.04.2021. Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 21,99 % річних і в подальшому не змінювалась. Відповідно до пунктів 9.12, 9.13 ДКБОФО нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт»; базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Згідно з пунктом 1.6 кредитного договору повернення заборгованості за договором здійснюється відповідно до графіку, що міститься у додатку № 1 до кредитного договору. Розмір страхового внеску за договором страхування становив 4337 грн 81 коп., вигодонабувачем за цим договором страхування є банк. У пункті 3.12 кредитного договору сторони погодили, що банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок. Відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування» під час укладення кредитного договору банк довів до відома позичальника інформацію про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом позичальника під текстом договору, а також під текстом паспорту споживчого кредиту. Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 49999 грн 00 коп., з яких також за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» страховий платіж від імені позивальника в сумі 4337 грн 81 коп., що підтверджується випискою з транзитного рахунку позичальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів. Згідно з випискою по рахунку позичальника за весь строк із моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом відповідач сплатив банку 14978 грн 00 коп. Останній платіж проведено 13.08.2019. Після закінчення строку кредиту 11.04.2021 кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. Згідно з Довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором №\~Z06.00501.005137226 від 11.04.2019, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість становила 79961 грн 23 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 44989 грн 38 коп; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 16179 грн 23 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 18792 грн 62\~коп. Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За договором факторингу №\~16/11-23 від 16.11.2023 року АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Сонаті» права грошової вимоги до боржників, вказаних у друкованому реєстрі боржників (Додаток №\~2), що підписується сторонами в день укладення цього договору, та в реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №\~1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток №\~3) клієнтом фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.2 Договору). ТОВ «ФК «Сонаті» сплатило АТ «Ідея Банк» за відступлення права вимоги за договором факторингу №\~16/11-23 від 16.11.2023 року 200000,00 грн. і 2795777,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №\~566 від 17.10.2023 року та №\~608 від 17.11.2023 року. Із друкованого реєстру боржників №\~1 до договору факторингу №\~16/11-23 від 16.11.2023 року вбачається, що ТОВ «ФК «Сонаті» набуло права грошової вимоги за кредитним Договором №\~Z06.19738.005140329 від 12.04.2019. 29.12.2023 ТОВ «ФК «Сонаті» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №\~29/12-23, згідно з пунктами 2.1, 2.2 якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі 201460702,30 грн, що складає розмір заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені у друкованому реєстрі боржників (Додаток №\~2), що підписується сторонами в день укладення цього договору, та в реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №\~1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток №\~3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Банк на підтвердження виконання умов укладеного договору факторингу надав платіжні інструкції №\~13 від 29.12.2023, №\~1 від 28.02.2024 та\~№ 3\~від 29.02.2024, №\~4 від 29.02.2024 та № 5 від 29.02.2024. Відповідно до витягу з друкованого реєстру боржників №\~1 до договору факторингу №\~29/12-23 від 29.12.2023 вбачається, що до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги за кредитним Договором №\~Z06.19738.005140329 від 12.04.2019. За правилами частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №\~703/2718/16-ц та №\~646/14523/15-ц. Представник позивача просить стягнути з [PERSON] 5394 грн 44 коп. інфляційних втрат та 1598 грн 76 коп. 3% річних, із розрахунку представленого у позовній заяві. Законом України від 15.03.2022 №\~2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено,\~зокрема пунктом\~18,\~за змістом\~якого у\~період дії\~в Україні\~воєнного,\~надзвичайного стану\~та у\~тридцятиденний строк\~після його\~припинення або\~скасування у\~разі прострочення\~позичальником виконання\~грошового зобов`язання\~за договором,\~відповідно до якого\~позичальнику було\~надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Згідно з розрахунком інфляційні втрати у сумі 5394 грн 44 коп. та 3% річних в сумі 1598 грн 76 коп. нараховані за період із 12.04.2021 (наступного дня з дати закінчення дії договору) до 23.02.2022, тому суд приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок, як належний доказ у справі, оскільки такий жодним чином не спростований відповідачем. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Санфорд капітал» про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 68161 грн 81 коп., що складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 44989 грн 38 коп.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 16179 грн 23 коп., інфляційних втрат в сумі 5394 грн 44 коп. та трьох процентів річних в сумі 1598 грн 76 коп. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Зі змісту статті 133 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 гривень, який підлягає відшкодуванню відповідачем з урахуванням приписів статті 141 ЦПК України. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. За правилами частин першої п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що ця цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі встановленні в судовому порядку. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг правничої допомоги та на підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правничої допомоги №\~1/04 від 01.04. 2024, укладеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги №\~2 від 10.06.2024, підписаний між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та цим адвокатським об`єднанням, який містить опис робіт із зазначенням загальної суми 7200,00 грн. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №\~922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №\~927/237/20). Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №\~19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що види робіт, зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги №\~2 від 10.06.2024, мають не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи та фактично виконані адвокатом роботи (надані послуги), витрачений на виконання відповідних робіт (послуг) час, обсяг наданих робіт (послуг). Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7200 грн 00 коп. не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, сталої правової позиції та безумовно є завищеними. Тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у сумі 5000 грн 00 коп. Вимога про відшкодування витрат на оплату послуг поштового зв`язку задоволенню не підлягає, оскільки у прохальній частині позову не зазначено суму вказаних витрат, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Outcome: partial