Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Позиція сторін у справі У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про захист права власності та припинення обтяження речових прав. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що у грудні 2019 року [PERSON] випадково, маючи намір здійснити відчуження належного йому нерухомого майна, дізнався про те, що заборона, накладена нотаріусом 28.10.1992 року, знята не була, не зважаючи на те, що позика в повному обсязі була ним повернута Банку ще до 31 грудня 1992 року і кредитна справа Банком тоді закрита. Окрім цього, [PERSON] дізнався про те, що у 2008 році, при перенесенні відомостей про обтяження нерухомого майна з реєстру арештів на майно в Реєстр заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, допущена помилка і зареєстроване обтяження всього належного [PERSON] на праві власності майна. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до Заборони від 28.10.1992, виданого Державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори, яку додано Позивачем до позовної заяви, стосується заборони лише на нерухоме майно - земельної ділянки або садового будинку, розташованих за адресою: с. Прибрежие, Білгород-Дністровського району, Одеської області в садовому товаристві «[INFO]», а не всього Нерухомого майна Позивача та вказана Заборона не містить відомостей про накладення заборони у зв`язку з позикою будь-якого Банку, зокрема AT «Ощадбанк». Станом на теперішній будь-яких правовідносини між Банком та Позивачем, в тому числі і щодо нерухомого майна - земельної ділянки або садового будинку, розташованих за адресою: с. Прибрежне, Білгород-Дністровського району, Одеської області в садовому товаристві «[INFO]», відсутні. Враховуючи вищевикладене, а також те, що Позивачем не надано доказів того, що саме за ініціативою Банку внесено запис про обтяження Нерухомого майна Позивача, AT «Ощадбанк» є неналежним відповідачем у справі. Належним відповідачем у даній справі є нотаріус, який наділений повноваженнями на вчинення нотаріальної дії щодо зняття заборони відчуження об`єкта нерухомого майна. В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, подали заяви про вирішення спору за їх відсутності. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 28 жовтня 1992 році державним нотаріусом Білгород - Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області на підставі повідомлення Банку про укладений договір позики накладено заборону відчуження будинку, розташованого у с. Прибрежне, Білгород-Дністровського району Одеської області, садове товариство «[INFO]» р. №30. Згідно з відповіддю Національного банку України на запит адвоката Адабаш С.А. від 13.05.2019 р. про надання інформації щодо відділення №6707, ОЩАДБАНК УКРАЇНИ був реорганізований, у зв`язку з чим, Національним банком України зареєстровані/погоджені відповідні зміни до статуту Банку у новій редакції, відповідно до яких, правонаступником ОЩАДБАНКУ УКРАЇНИ стало Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Згідно з відповіддю AT «Ощадбанк» №46-09/1611-30473/2020-00/вих. від 07.05.2020 року, станом на 30.04.2020 року в програмних засобах Банку не обліковується інформація про наявність невиконаних зобов`язань перед Банком [PERSON] . Згідно з відповіддю Одеського державного нотаріального архіву №1562/01-18 від 25.04.2019р. про надання відомостей, серед документів архівного фонду № 35, переданих на державне зберігання, міститься інформація, що 28.10.1992 р. Білгород - Дністровською районною державною нотаріальною конторою в особі державного нотаріуса цієї ДНК [PERSON] на підставі повідомлення про видачу позики, відділенням Ощадбанку № 6707, б/н від 19.10.1992 р. про надання позики [PERSON] накладена заборона відчуження будинку, розташованого у с. Прибрежне, садове товариство «[INFO]» і що відомості щодо зняття заборони в матеріалах справи відсутні. Відповідно до інформації з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка 251222640 від 04.04.2021 року) щодо об`єктів позивача існує таке обтяження: тип обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження - 7067613, зареєстроване 22.04.2008 р. за № 7067613 реєстратором в особі Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Олімпійська, 12); підстава даного обтяження - повідомлення б/н від 28.10.1992р. Білгород-Дністровський БАНК; додаткові дані - архівний запис № 30-92 від 28.10.1992 р., перенос до оновленого реєстру; об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно. Позиція суду та оцінка аргументів сторін У частині першій статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами частини першої, пункту 3 частини другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як встановлено у частині першій статті 319, частинах першій та другій статті 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 391 ЦК України). Правовідносини сторін виникли у 1992 році, тому на них розповсюджуються норми Цивільного кодексу Української РСР в ред. 1963 року. Згідно з положеннями ст. 151 ЦК УРСР, В силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК УРСР, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає в силу договору чи закону. Заставою може бути забезпечена дійсна вимога. Застава може мати місце також щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Відносини застави регулюються Законом України "Про заставу", іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заставу» (в ред. від 02.10.1992 року), заставою може бути забезпечена дійсна вимога, зокрема така, що випливає з договору позики (банківської позички), купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Згідно з положеннями ст. 4 ЗУ «Про заставу» (в ред. від 02.10.1992 року), предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу» (в ред. від 02.10.1992 року), право застави припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Правовідносини щодо припинення обтяження речових прав регулюється Законом України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень». Відповідно до положень ст. 2 Закону № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону № 1952-IV, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV, виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону № 1952-IV, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Оскільки зазначене в позові обтяження нерухомого майна на даний час є безпідставним і всі фактичні обставини свідчать про відсутність у позивача заборгованості перед Банком, то суд приходить до висновку про те, що наявне обтяження майна, яке існує в ДРРП позбавляє позивача права вільно володіти та розпоряджатися належним йому нерухомим майном, тому право власності [PERSON] на майно підлягає захисту шляхом припинення обтяження речових прав, належних позивачу.

Outcome: approved