Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що з поданих нотаріусу правоустановлюючих документів, оформлених на ім`я спадкодавця, не має можливості встановити склад спадкового майна, так як домоволодіння відносилося до колгоспного двору, у зв`язку з чим постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.08.2021 р. за № 196/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати право власності на 1/9 ідеальну частку будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] ; визнати право власності на 1/3 ідеальну частку будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 08.03.2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.07.2024 року підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, як вбачається із позову прохали розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с. 9). Відповідачі у судові засідання 18.07.2024, 09.10.2024 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення на адресу відповідача судових повісток про виклик до суду (а.с. 128-130, 139-143). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.20, 21-27), після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно. До складу спадщини після спадкодавця входить частина житлового будинку, що розташований за адресою: : [ADDRESS] . Право власності спадкодавця підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, що видане виконкомом Микільської сільської ради народних депутатів від 14.09.1988 року, на підставі рішення виконкому Полтавської районної сільської Ради народних депутатів №302 від 25.08.1988 року (а.с. 40). Право власності зареєстровано за №13 в книгу №1 від 10.10.1988 року, що доводиться реєстровим написом на свідоцтві (зворот а.с.40) та листом ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 16.08.2021 року за №9489 (а.с. 41). Відповідно до вказаного свідоцтва на право власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору. Згідно виписки з погосподарської книги, за 1991- 1995 роки, Терешківської сільської радим Полтавського району Полтавської області від 22.01.2024 року №59/02.8-17, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , обліковується за гр. [PERSON] , разом з яким зареєстрована (Кривохат) [PERSON] , [PERSON] (а.с. 44). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності (ст.112 ЦК, відповідно до якої майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам), тобто без визначення часток. Згідно ч.1, 2 ст.123ЦК УРСР 1963року (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року, коли введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пп. а), б) п. 6 Постанови № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто, спірний жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудам мав статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у колгоспному дворі проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вони мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками жилого будинку по 1/3 частині. Таким чином, [PERSON] , набула права власності на 1/3 частку будинку. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, позивачка своє право власності не оформила та в бюро технічної інвентаризації не зареєструвала. У зв`язку з чим, вимога позивача про визнання права власності на 1/3 ідеальну частку будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] як члена колгоспного двору підлягає задоволенню. Згідно ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261, ч.1 ст.1266 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст.ст.1268, 1269 ЦК України,\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273\~цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. З метою оформлення спадкових прав на нерухоме майно в порядку спадкування після батька позивач звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області - Троцької О.А. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.08.2021 р. за №196/02-31, оформлення спадкових прав є неможливим з огляду на те, що з поданих нотаріусу правоустановлюючих документів, оформлених на ім`я спадкодавця, не має можливості встановити склад спадкового майна (а.с. 51-52). Відповідно до вказаної вище постанови нотаріуса, заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріуса подали: - дочка - [PERSON] (позивач) в порядку ст.1269 ЦК України; - онука - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 08.04.2005р. (а.с. 34) ), яка приймає спадщину за правом представлення після смерті свого батька (сина спадкодавця) [PERSON] , згідно норм ст.1266 ЦК України. Онука - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 14.05.2013р. (а.с. 35) ), прийняла спадщину за правом представлення після смерті свого батька (сина спадкодавця) [PERSON] , згідно норм ст.1266 ЦК України та норм ч.4 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] був сином - [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14.12.1971 року (а.с. 28). [PERSON] , помер - [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.07.2014р. серія [NUMBER] (а.с. 29). На момент смерті [PERSON] (син спадкодавця та член колгоспного двору) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані: - дружина [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 30) ); дочка [PERSON] ; дочка [PERSON] (а.с. 31). Таким чином, неповнолітні на час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями після померлого [PERSON] на підставі ч.4 ст.1268 ЦПК України (а.с. 31). Спадкова справа після [PERSON] заведена за №56643492 від 13.10.2014 року (а.с. 94). Відповідно до довідки № 22/02.8-17 від 22.01.2024 року, на момент смерті спадкодавець - [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При цьому, разом з ним були зареєстровані: - дочка позивачки та онука померлого - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 25.06.1996 року (а.с. 39) ); - дружина померлого - [PERSON] (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 26.10.1999 року (зворот а.с. 38) ), - позивач - [PERSON] ; - син позивача та онук померлого - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 20.08.1998 року (зворот а.с. 39). Померлий син\~спадкодавця,\~якби був\~живим на\~час відкриття\~спадщини,\~спадкував частку\~в розмірі\~1/9.\~Виходячи з\~цього,\~його діти\~спадкують по\~1/18\~часток. З наведеного слідує, що спадщину після спадкодавця [PERSON] прийняли в рівних частках: дружина - [PERSON] ; дочка - [PERSON] ; в порядку представлення після [PERSON] , його частку, онука - [PERSON] та онука - [PERSON] . Таким чином, після [PERSON] , його дружина - [PERSON] прийняла спадщину згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки є спадкоємцем після померлого на підставі ст.1261 ЦК України, донька [PERSON] прийняла спадщину в порядку ст.1269 ЦК України, оскільки є спадкоємцем після померлого на підставі ст.1261 ЦК України, онуки [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в порядку ст.1269 ЦК України, оскільки є спадкоємцями після померлого на підставі ст.1266 ЦК України Оскільки частка [PERSON] у праві власності на будинок становить - 1/3, то після успадкування спірного нерухомого майна спадкоємцями першої черги за законом частки майна за спадкоємцями розподіляються наступним чином: - дружина - [PERSON] - 1/9; дочка - [PERSON] - 1/9; онука - [PERSON] - 1/18 та онука - [PERSON] - 1/18. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Згідно із ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання за [PERSON] права власності на 1/9 ідеальну частку будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач являється спадкоємцем за законом після померлого, відповідно за нею можливо визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved