Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй разом з [PERSON] та [PERSON] , порівну, на підставі свідоцтва про право власності від 17 вересня 1996 року, виданого Нікопольським МЖЕО, належить квартира [ADDRESS] (реєстраційний запис № 612-1, реєстрова книга № 3). [INFO] помер її чоловік [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право власності вона звернулась з відповідною заявою до нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунова С.О., який видав їй Свідоцтво про право власності від 25 березня 2024 року на 1/3 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] . При цьому, їй було повідомлено, що на належну їй після приватизації 1/3 частину вищевказаної квартири накладено арешт і запропоновано звернутись до виконавчої служби з приводу причин накладення арешту. Будь-які постанови державного виконавця про накладення арешту вона не отримувала. 26 березня 2024 року вона звернулась до відповідача з заявою про надання інформації відносно арешту та 03 квітня 2024 року отримала лист № 120977, в якому зазначалось, що, згідно перевірки Реєстру речових прав на нерухоме майно, виявлено, що на належну їй на праві власності 1/3 частину вказаної квартири постановою державного виконавця АМ 144026 від 02 вересня 2004 року (номер запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) накладено арешт. Також зазначалось, що при пошуку в Автоматизованій системі виконавчого провадження, включаючи відомості з електронного архіву та спеціального розділу, відомості про виконавчі провадження, відкриті до 02 вересня 2004 року та, відповідно, про підстави накладення арешту відсутні, внаслідок чого їй було відмовлено в знятті арешту. Тобто, на даний час виникли такі обставини, які змусили позивачку звернутись до суду про зняття арешту, оскільки в позасудовому порядку вчинити дані дії вона позбавлена можливості. Тому, просить суд скасувати арешт нерухомого майна, який накладено постановою державного виконавця АМ 144026 від 02.09.2004 року (номер запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ) на 1/3 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована на ім`я [PERSON] . В судове засідання позивачка не прибула, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.18). Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, при цьому, на адресу суду надали заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.14-15). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, постановою державного виконавця АМ 144026 від 02 вересня 2004 року (номер запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) на належне [PERSON] нерухоме майно, а саме: на 1/3 частину квартири [ADDRESS] накладено арешт (а.с.10). Даний факт не заперечується Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), оскільки, згідно листа від 03 квітня 2024 року, відділом ДВС було повідомлено позивачу, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», та направлено сторонам виконавчого провадження. Крім того, постанова про арешт майна була винесена більше шести років тому і справу було передано до архіву, термін зберігання документів в якому, відповідно до Інструкції з діловодства, становить три роки. У зв`язку з цим отримати копію постанови про накладення арешту неможливо (а.с.8). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що на майно позивача постановою Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт, який свідчить про той факт, що його наявність порушує право позивача на розпорядження цим майном. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст.60\~\~ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.\~У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє, на підставі закону чи договору або іншій законній підставі, майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, враховуючи вищевикладене, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого позивачка позбавлена можливості у повному обсязі користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшло своє підтвердження у судовому засіданні та є такими, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved