Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

В січні 2024 ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулось до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2115588 в розмірі 32\~800,00 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги вмотивовано тим, 09.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2115588, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» 09.07.2021 направило [PERSON] пропозицію укласти договір про надання коштів у позику після заповнення відповідачем електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті кредитора в мережі інтернет. 09.07.2021 [PERSON] прийняв пропозицію щодо укладання договору, на умовах, визначених офертою. Таким чином, 09.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір шляхом обміну електронними повідомленнями. ТОВ\~«Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало позичальнику грошові кошти. Проте відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши своєчасно повернення суми кредиту та відсотків за його використання. 15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу №\~2-15072022, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало новому кредитору ТОВ «Росвен Інвест Україна» права вимоги, в тому числі до відповідача. 02.05.2024 на адресу Корабельного районного суду м. Миколаєва від представника відповідача [PERSON] адвоката Чуб Т.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона позовні вимоги визнає частково. А саме, не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10\~000,00 грн. та в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 30,00\~грн. З позовними вимогами в частині стягнення заборгованості за відсотками в умі 22\~800,00 грн. не погоджується виходячи з наступного. Згідно умов договору строк кредитування становив 30 днів. Відповідно до додатку № 1 до договору у період з 09.07.2021 по 08.08.2021 сума кредиту за договором становить 10\~000,00 грн., проценти за користування кредитом 30,00 грн., реальна річна процентна ставка 3,71\~%, загальна вартість кредиту 10\~030,00 грн. При цьому відповідач не здійснював дій щодо продовження строку користування кредитом. На переконання відповідача, загальна кількість днів автопролонгації за укладеним кредитним договором не може перевищувати 120 днів. Отже, строк кредитування закінчився 05.11.2024. Нарахування відсотків поза межами вказаного строку, на думку відповідача, є безпідставним. Згідно ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.04.2024 цивільну справу № 488/94/24 за позовом ТОВ «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання представник позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився.\~Повідомлення відповідача\~про розгляд\~справи здійснювалось\~судом шляхом\~направлення ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі,\~судової повістки\~та додатково\~шляхом направлення\~смс-повідомлення\~на номер\~телефону,\~зазначений в\~позовній заяві, яке\~доставлено 13.05.2024\~о 16:00\~год. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив. Його представник - адвокат Чуб Т.В. в судовому засіданні позов визнала частково на суму 10\~030,00 грн., з підстав, зазначених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 09.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 2115588 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору сума кредиту складає 10\~000,00 грн. (а.с. 5-12). Згідно п. 1.3 договору строк кредиту 30 днів. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 договору. У відповідності до п. 1.4 договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація, відповідно до п. 4.2 договору. Знижена процентна ставка становить 0,1 % в день та застосовується відповідно наступних умов. Якщо клієнт у межах строку, визначеного п. 1.3 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Відповідно до п. 1.5 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною процентною ставкою 24\~079,41 % річних; за зниженою ставкою 3,71 % річних. Положеннями п. 2.1, 2.5 договору передбачено, що кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Згідно п. 3.4 договору нарахування процентів за користування кредитом є правом товариства, а не його обов`язком. Відповідно до п. 4.21, 4.2.3 договору сторони домовились, що у випадку,\~якщо у\~клієнта на\~дату закінчення\~строку наявна\~заборгованість за\~кредитом,\~та клієнт\~не продовжив\~строк кредиту відповідно\~до п.\~4.1.1-4.1.6\~договору, за\~цим договором\~застосовується автоматичне\~продовження строку\~користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. За користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою. Згідно п. 4.2.5 загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується кількістю днів за користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. У відповідності до п. 10.7 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту,підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису та відтиску печатки, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши [PERSON] грошові кошти. Натомість відповідач [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за їх використання не виконав, кредит та відсотки у встановлений договором строк не оплатив, в зв`язку з чим станом на 15.07.2022 виникла заборгованість в розмірі 32\~800,00 грн., з якої 10\~000,00\~грн. заборгованість за тілом кредиту, 22\~800,00 грн. заборгованість за процентами станом на 27.12.2021. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за договором №\~2115588 від 09.07.2021 (а.с. 16-19). 15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, в тому числі до відповідача [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с.\~20-24). За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір кредиту між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору кредиту. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що було укладено кредитний договір, умови якого ТОВ «Лінеура Україна» були виконані. Однак відповідач [PERSON] свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно розрахунку позивача, яка станом на 06.11.2021 (120 календарних днів) становила 10\~000,00\~грн. за тілом кредиту та 13\~110,00 грн. за відсотками, що відповідає умовам, передбаченим в договорі. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, в тому числі, договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» у передбаченому законом порядку набув право вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором, при цьому згідно п. 4.2.5 Договору загальна кількість днів користування кредитом та його автопролонгацій не може бути більшою 120 календарних днів, тому стягненню з відповідача підлягає сума за відсотками, нарахованими станом на 06.11.2021, що становить 13\~110,00 грн. Доказів, які б спростовували правильність наданого Банком розрахунку на цю дату, матеріали справи не містять. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються умовами кредитного договору та матеріалами справи. Так, твердження відповідача про те, що за користування кредитними коштами йому повинні бути нараховані відсотки у розмірі 30,00 грн. спростовуються положеннями пп. 1.3, 1.4 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за якими знижена процентна ставка в розмірі 3,71 % річних використовується лише за умови належного виконання позичальником своїх зобов`язань та в разі своєчасного повернення кредиту (протягом 30 днів з дати укладення договору). В іншому випадку товариством здійснюється перерахунок заборгованості за відсотками за стандартною відсотковою ставкою. Також помилковим є твердження відповідача про те, що дію кредитного договору було припинено 08.08.2021, оскільки у відповідності до положень п. 4.2 договору якщо у клієнта на дату закінчення строку кредитування наявна заборгованість за кредитом, застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація). А згідно п. 4.2.5 загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується кількістю днів за користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення. З відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 23\~110,00 грн., яка підтверджена розрахунком позивача станом на 06.11.2021. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на70,46%), відповідно до статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~891,15 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial