Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

У травні 2024 року ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування, завдане внаслідок ДТП, в розмірі 8 879,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.06.2020 між ПрАТ «СК «УНІКА» та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №K3H0CPS-205F3HP, за яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 31.05.2021 об 11 год. 55 хв. у м. Києві по вул. Нижній Вал, 51, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів велосипеда під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На місці ДТП працівниками поліції складено адміністративний протокол серії ААБ №26972 відносно [PERSON] за порушення вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, який направлено на розгляд Подільського районного суду м. Києва, однак судом не притягнуто останнього до відповідальності. Власник пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] звернувся до страховика ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою №00432291 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору «КАСКО» №K3H0CPS-205F3HP. Відповідно до рахунку №2079 від 04.06.2021 ТОВ «АВТОБЕРЕГ» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] складає 8 879,40 грн. Згідно страхового акту №00432291 від 09.06.2021 ПрАТ «СК «УНІКА» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 8 879,40 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ТОВ «АВТОБЕРЕГ». 10.06.2021 позивач здійснив перерахування коштів ТОВ «АВТОБЕРЕГ» в розмірі 8 879,40 грн. відповідно до вказаного страхового акту, а отже, зазначена сума підлягає до стягнення з відповідача, як особи, що завдала збиток. З урахуванням наведеного вище, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 06.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву, а позивачу відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд без його участі, в якій позовні вимоги підтримав, заперечень щодо ухвалення судом заочного рішення до суду не подав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 15.06.2020 між ПрАТ «СК «УНІКА» та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №K3H0CPS-205F3HP. Предметом вказаного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. За змістом п.5 договору страховим ризиком визнається, зокрема, дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 31.05.2021 об 11 год. 55 хв. у м. Києві по вул. Нижній Вал, 51 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, велосипеда під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На місці ДТП 31.05.2021 працівниками поліції складено адміністративний протокол серії ААБ №26972 відносно [PERSON] за порушення вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, та направлено адміністративні матеріали до Подільського районного суду м. Києва для розгляду. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] не притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Однак, враховуючи відсутність в матеріалах справи постанови суду за фактом вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд позбавлений можливості перевірити вказану обставину. Крім того, позивач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, зазначену в постанові від 16.04.2019 у справі №927/623/18, вказав, що непритягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами. Відповідно до довідки №3021155427552969 від 31.05.2021 Управлінням патрульної поліції в м. Києві зазначено всі обставини ДТП, яка сталася 31.05.2021 об 11 год. 55 хв. у м. Києві по вул. Нижній Вал, 51. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «СК «УНІКА» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено акт огляду транспортного засобу. Відповідно до рахунку №2079 від 04.06.2021 ТОВ «АВТОБЕРЕГ» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] складає 8 879,40 грн. Згідно страхового акту №00432291 від 09.06.2021 ПрАТ «СК «УНІКА» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 8 879,40 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ТОВ «АВТОБЕРЕГ». На виконання вимог договору страхування, 10.06.2021 позивач здійснив перерахування коштів ТОВ «АВТОБЕРЕГ» в розмірі 8 879,40 грн. відповідно до вказаного страхового акту, що підтверджується платіжним дорученням №226614 від10.06.2021. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Зокрема, статтею третьою Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання подія, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом рядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, роблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Необхідною умовою відповідальності за заподіяння шкоди, є причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи. Відповідальність за наслідки, що наступили, можлива лише тоді, коли ці наслідки були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов`язані з ним внутрішнім необхідним зв`язком, є лише мотив, але не причина наслідків, що наступили. Відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдана, а викликана якимись іншими обставинами. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для встановлення існування причинного зв`язку необхідно довести, що протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків, шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи - заподіювача шкоди. Згідно із ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом, дорожньо-транспортна пригода сталася 31.05.2021 об 11 год. 55 хв. у м. Києві по вул. Нижній Вал, 51, за участю двох транспортних засобів велосипеда під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . При вирішенні даної справи суд враховує, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність певного роду, провадження якої створює підвищену ймовірність заподіяння шкоди через неможливість повторного контролю за нею людиною, а також діяльність із використання, транспортування, збереження предметів, речовин та інших об`єктів виробничого, господарського або іншого призначення, які мають такі самі властивості. Не вважається джерелом підвищеної небезпеки велосипед, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що твердження позивача, про те, що велосипед є джерелом підвищеної небезпеки є хибним. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення. При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Разом з цим, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося до суду з вимогами про стягнення з відповідача на свою користь страхового відшкодування, завданого внаслідок ДТП, в розмірі 8 879,40 грн. Разом з цим, відповідно до змісту позовної заяви ПрАТ «СК «УНІКА» вказано, що відповідача [PERSON] не притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а така постанова суду в матеріалах справи взагалі відсутня. З урахуванням наведеного вище, суд враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 477/874/19, у якій Велика Палата відступила від висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №689/1388/16-к щодо застосування частини другої статті 1188 ЦК України, а саме про те, що є «необґрунтованими посилання представника на положення частини другої статті 1188 ЦК України як на підставу для стягнення з іншої або декількох осіб виплат на відшкодування шкоди, завданої потерпілій особі… (пасажиру автобуса), оскільки вказана норма визначає обов`язок осіб, які спільно завдали шкоди іншим особам внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, відшкодувати завдану шкоду незалежно від їхньої вини, а винним у ДТП і, відповідно, особою, яка завдала збитків, визнано особу…, а не водія автобуса». Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду вважав, що оскільки вина водія автобуса у спричиненні ДТП не доведена, то і покласти на нього відповідальність неможливо». Суд не вбачає у межах цієї цивільної справи підстав для висновків про те, що вказана ДТП сталася з вини відповідача, а тому покласти на нього відповідальність неможливо. За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України в ирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає, що позивач не довів належними і допустимими доказами указаних у позові обставин про те, що вказана ДТП сталася з вини відповідача. Судом не встановлено порушення прав та законних інтересів позивача з боку відповідача, зважаючи на відсутність доказів встановлення вини останнього щодо ДТП, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed