Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

24.04.2024 позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом у якому просить: - визнати відсутнім право [PERSON] оформлення, державну реєстрацію земельної ділянки та прававласності на земельну ділянку, що зареєстроване на підставі архівного витягу серіята номер: Л-169 від 20.12.2020, видавник: виконуюча обов`язки начальникаархівного відділу Новомосковської РДА Л.В. Самарець, та/або розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації від 11.12.2002 № 1229, та/або будь-якихінших документів (рішень), щодо земельної ділянки розташованої на територіїГубиниської громади (колишньої Миколаївської сільської ради) Новомосковськогорайону Дніпропетровської області, на землях колишнього КСП «Колос`Новомосковського району, між земельними ділянками [PERSON] (кадастровий номер 1223284000:03:051:0004) та [PERSON] (кадастровий номер 1223284000:03:051:0727). - скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 4,8100 га, кадастровийномер 1223284000:03:051:0001, з одночасним припиненням усіх речових прав, їхобтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки в Державному реєстрі речовихправ на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна2492269612100, номер запису про право приватної власності 44749055 від 28.10.2021, орган, що здійснив державну реєстрацію права виконавчий комітет Новопокровської селищної ради Дніпропетровської області; власник Лянка АннаІванівна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 1970 був членом колгоспу ім.Калініна, який з 01.04.1994 рокуреорганізований у КСП «Колос», яке у свою чергу з 10.10.1997 року реорганізоване уСільськогосподарський виробничий кооператив «Миколаївський». Позивач є власником земельної ділянки, якамає площу 3,590 га, рілля, з цільовим призначенням - для ведення товарногосільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на правоприватної власності.З метою присвоєння своїй земельнійділянці кадастрового номера позивачем у 2021 році було замовлено розробку технічної документації із землеустрою. Разом із тим, у ході державної реєстрації земельної ділянки, було виявлено, що за місцем розташування земельної ділянки позивача, а також частково суміжної з ним ділянки, вжезареєстровано іншу земельну ділянку кадастровий номер 1223284000:03:051:0001,площа 4,8100 га,власник Лянка АннаІванівна. Позивач у позовній заяві наголошує на тому, що [PERSON] не отримувала Державний акт про правовласності на земельну ділянку та/або Сертифікат на право на земельну частку (пай), на підставі яких виникає право приватної власності на земельні ділянки. Отже, з метою захисту прав позивача необхідно скасувати реєстрацію земельної ділянки відповідачки (кадастровий номер1223284000:03:051:0001) через невідповідність її місця розташування та зареєструвати ділянку позивача площею 3,5900 га, що належить йому на правіприватної власності, із внесенням відповідних даних до ДЗК на підставі розробленої ним технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.Позивач позбавлений можливості реалізувати свої права щодо державноїреєстрації кадастрового номеру належної йому земельної ділянки, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою суду від 25.04.2024 задоволено частково, вжито відповідні заходи забезпечення позову (а.с. 125-126). Ухвалою суду від 16.05.2024 відкрито загальне позовне провадження у вищезазначеній справі, призначено підготовче засідання. 24.05.2024 через канцелярію суду відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнала частково, а саме в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 4.8100 га, кадастровий номер 1223284000:03:051:0001 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2492269612100, номер запису про право приватної власності 44749055 від 28.10.2021 року, власник - [PERSON] .Разом з тим, відповідачка покладається на розсуд суду щодо обраного способу захисту прав позивача у частині вимоги про визнання відсутнім право [PERSON] на оформлення, державну реєстрацію земельної ділянки та права власності на земельну ділянку.Також не погодилася із наведеним у позові розрахунком витрат, пов`язаних із розглядом справи, оскільки їх розмір не підтверджено належними доказами; витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 20000 грн., на думку відповідача, не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг тарозумності їх розміру, конкретним обставинам справи, та не підтверджені належними доказами(а.с.143-151). Ухвалою суду від 20.08.2024, за клопотанням позивача, витребувано у Новомосковській районній військовій адміністрації Дніпропетровської області копію розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації від 11.12.2002 № 1229, з усіма додатками до нього. Позивач\~ підготовче засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги позивача у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, 04.07.2024 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що свою позицію виклала у відзиві, не заперечує проти задоволення позовних вимог частково (а.с.159-161). Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України,шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд», причини неявки не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IVДП №062631 від 12.03.2001 року, належить земельна ділянка 3,590 га, передана на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів №6 від 05.03.2001, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15). З Плану зовнішніх меж земельної ділянки цього Державного акту вбачається, що земельна ділянка [PERSON] розташована між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] . Позивачем до суду надано архівну копію рішення Миколаївської сільської ради\~ Новомосковського району від 19-ї сесії ХХІІІ скликання від 05.03.2021№6-19/ХХІІ «Про видачу державних актів на право приватної власності на земні частки (паї) для ведення сільськогосподарського товарного виробництва» в колишньому КСП «Колос», з архівним витягом Додатку до рішення Миколаївської сільської ради 05.03.2021№6-19/ХХІІ Розподіл земельних часток (паїв) серед власників сертифікатів, у якому за порядковим №735 зазначена [PERSON] (номер паю 725, площа 3,59 га) та за №726 вказаний [PERSON] (номер паю 725, площа 3,59 га) (а.с.54 зворот 55 зворот). Земельна ділянка площею 3,59га з кадастровим номером 1223284000:03:051:0004 зареєстрована за [PERSON] ; земельна ділянка площею 3,59 га з кадастровим номером 1223284000:03:051:0727 зареєстрована за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.36, а.с.42 зворот 43) У 2021 році за заявою [PERSON] була розроблена технічна документація із землеустрою щодовстановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)з метою присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, належної позивачу(а.с.56-76).Вищевказану технічну документацію погоджено,зокрема, підписами суміжних чинних землевласників: [PERSON] (пай № 725) та [PERSON] (пай № 727) (а.с.73-74). В подальшому, на замовлення [PERSON] у 2023 році ДП «Черкаськийнауково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельнихділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарськоговиробництва, які розташовані на території Миколаївської сільської радиНовомосковського району Дніпропетровської області (а.с.77-100). Так, у ході державної реєстрації земельної ділянки позивача на підставірозробленої ним технічної документації було виявлено, що за місцем розташуванняналежної позивачу земельної ділянки, а також частковоза місцем розташуваннясуміжної з нею земельної ділянки, вже зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером\~ 1223284000:03:051:0001, площею 4,81 га. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №373532164 від 09.04.2024, земельна ділянка з кадастровим номером 1223284000:03:051:0001, площею 4,81 га, зареєстрована за Лянкою Анною Іванівною28.10.2021, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61256328 від 30.10.2021 державним реєстратором - Гергель Сергій Володимирович, Виконавчий комітет Новопокровської селищної ради, Дніпропетровська область; документи подані для державної реєстрації: Архівний витяг, серія та номер: Л-169, виданий 20.12.2020 виконуючим обов`язки начальника архівного відділу Новомосковської РДА Л.В. Самарець; Номер відомостей про речове право: 44749055\~ (а.с.119). На виконання ухвали суду, Новомосковською районною військовою адміністрацією Дніпропетровської області надано архівну копію Розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації від 11.12.2002 №1229 «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної ділянки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю в колишньому КСП «Нива» на території Вільненської сільської ради», з додатком Списком громадян, яким відводиться земельні ділянки в натурі (на місцевості) у розмірі земельної ділянки (паю), у якому за порядковим №2 зазначена [PERSON] , площа земельної ділянки 4,81 га. (а.с. 172, 173-178). Тобто, земельна ділянка позивача знаходиться на території Миколаївської сільської ради, із земель колишнього КСП «Колос», натомість розпорядженням від 11.12.2002 відповідачці відведено земельну ділянку на території Вільненської сільської ради в колишньому КСП «Нива». У відповідяхна адвокатський запит №29-4-0.223-530/2-23 від 25.01.2023 та №29-4-0.223-5494/2-23 від 19.09.2023 Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області зазначає, що відомості щодо реєстрації та видачі державного акта на землю за гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] (дата народження [INFO] )\~ у відділі відсутні (а.с.17, 18 зворот - 19). За інформацією, наведеною у листі Новомосковської районної військової адміністрації Дніпропетровської області від 18.09.2023 року №4235/0/538-23, відповідно до журналу реєстрації вихіднихдокументів в Новомосковської державної адміністрації Новомосковської районної військової адміністрації, її відділах та структурних підрозділах виявлено, що вихідний документ від 20.12.2020 року № Л-169 не реєструвався. Зазначений документ на даний час опрацьовується органами слідства (а.с.120-121). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав вважати, що визнання позову порушує права інших осіб, судом не встановлено. Вирішуючи питання про те, чи не суперечить визнання позову вимогам закону, суд керується такими нормами права. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Так, за змістом статті 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 1 статті 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За визначенням в Законі України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування; Як слідує з приписів статті 79-1 ЗК України, метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, в тому числі, в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Стаття 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначає, що земельній ділянці присвоюється державний кадастровий номер, який є ідентифікатором у Державному земельному кадастрі і який скасовується лише в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності). Згідно з\~ ч. 4. ст.25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Пунктами 50, 51, 57, 60, 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 передбачено, що Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки. Внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру. Відповідно до п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012 року «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» та ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що рішення про передачу земельної ділянки, розташованої на території Миколаївської сільської ради із земель колишнього КСП «Колос» у власність [PERSON] не приймалось. Позивач у законний спосіб набув права власності на земельну ділянку, проте позбавлений можливості її зареєструвати та отримати кадастровий номер у зв`язку з наявністю зареєстрованого права власності відповідачки на земельну ділянку. Враховуючи те, що реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером 1223284000:03:051:0001, порушує право [PERSON] на реєстрацію належної йому на підставі державного акту земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки. Стосовно обраного позивачем способу захисту права, суд вважає за необхідне зазначити таке. Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 року у справі № 814/3476/14, в постанові від 31.01.2019 року у справі № 826/14200/17, надано висновок про те, що оскільки у чинному законодавстві України відсутні механізми щодо самостійного звернення позивача до органів Держгеокадастру із заявою про скасування протиправного запису, який порушує його права, обрання такого способу захисту, як скасування державної реєстрації земельної ділянки з відповідним кадастровим номером, є єдиним можливим та ефективним способом захисту прав позивача. Верховний Суд постановою у справі № 922/2155/18 від 22.06.2020 уточнив висновок викладений у постанові колегії Господарського суду ВС від 15.05.2018 у справі № 922/2652/17 щодо належності обраного способу захисту при вирішенні спорів у земельних правовідносинах. З огляду на встановлені статтею 152 Земельного кодексу способи захисту прав на земельні ділянки та визначені статтею 5 ГПК вимоги щодо ефективності способу захисту права, позивач у спорі про захист прав на земельну ділянку може пред`явити будь - яку позовну вимогу, яка не передбачена законом або договором, а суд може захистити порушене право у заявлений спосіб, у тому числі й шляхом визнання відсутнім права, але за умови, що такий спосіб захисту прав на земельну ділянку, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв`язку з порушенням права, тобто, є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред`явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18. Вимога позивача про визнання відсутнім права на оформлення, державну реєстрацію та права власності на земельну ділянку, з огляду на наведені вище положення земельного законодавства, не створює жодних правових наслідків, а тому не може нівелювати негативні наслідки для позивача та не є ефективним способом захисту його прав як власника земельної ділянки. Тому в частині вимог про визнання у відповідачки права на оформлення, державну реєстрацію та права власності на земельну ділянку, слід відмовити у зв`язку з обранням позивачем неефективного засобу правового захисту. На підставі викладеного та

Outcome: partial