Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він та відповідачка [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано та є батьками неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, понад десять років тому, син залишився проживати з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Відповідачка життям та здоров`ям сина не цікавиться, з ними не спілкується, участі у вихованні та утриманні не приймає. Відповідачка без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина [PERSON] , що є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Ухвалою від 20 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, учасникам справи встановлено строки для подачі заяв по суті. Ухвалою від 03 вересня 2024 року залучено до участі у справі, як третю особу без самостійних вимог на стороні позивача Виконавчий комітет Березанської міської ради Броварського району Київської області, як орган опіки та піклування та зобов`язано надати висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачкою [PERSON] до суду подано нотаріально посвідчену заяву про визнання позову та відсутність жодних заперечень проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , 2011 року народження (а.с. 16). В підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їхню відсутність. У своїх заявах позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідачка позовні вимоги визнала повністю, представники третіх особі підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд визнав можливим провести підготовче судове засідання у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їхня неявка не перешкоджає цьому. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачкою, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Обставини, викладені в позові підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Шлюб між відповідачкою [PERSON] та позивачем [PERSON] було розірвано (а.с.14-15 - копія рішення Згурівського районного суду Київської області від 22.08.2013 року справа № 365/586/13-ц). Неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з батьком, позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання батьком створені належні житлово-побутові умови для проживання, дитина забезпечені всім необхідним (а.с. 7, 9 - витяги з Реєстру територіальної громади, а.с. 11 - Акт обстеження умов проживання). Вихованням та утриманням [PERSON] займається лише батько [PERSON] , мати [PERSON] участі у житті сина не приймає ( а.с. 10 - акт депутатського обстеження, а.с. 12 - характеристика навчального закладу). Рішенням Виконавчого комітету Березанської міської ради від 27 вересня 2024 року затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . В обґрунтуванні даного висновку зазначено, що відповідачка без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина, самоусунулась від його виховання та утримання, не цікавиться його життям та здоров`ям. Вихованням та утриманням сина займається лише батько (а.с. 42 - Рішення, а.с. 43 - Висновок). Таким чином, відповідачка [PERSON] без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] , 2011 року народження, участі в житті сина не приймає, з ним не спілкується, вихованням та утриманням не займається, все це є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Приймаючи рішення про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає інтересам її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з батьком, позивачем [PERSON] , який належним чином піклується про сина. В свою чергу, мати, відповідачка [PERSON] з сином не проживає, з ним не спілкується, його життям та здоров`ям не цікавиться. Все це свідчить про повну байдужість відповідачки до долі свого сина [PERSON] . Судом не встановлені поважні причини невиконання батьківських обов`язків відповідачкою. За даних обставин суд не вбачає іншого шляху забезпечення інтересів дитини, окрім як розірвання їхніх сімейних зв`язків з матір`ю. Суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити повністю та позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved