Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

16.05.2024 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , через підсистему Електронний суд звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.07.2020 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та гр. [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200723074. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та акцептована гр. [PERSON] 31.07.2020 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача Заяви-формуляра про акцептування оферти №000200723074 від 31.07.2020 р. про прийняття пропозиції ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» укласти договір про надання позики на умовах фінансового кредиту на визначених умовах. Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 11019,00 грн. на поточний/картковий рахунок [NUMBER] , вказаний Відповідачем при оформленні Договору позики (п. 1.6). 30.06.2021р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021, на підставі якого новий кредитор отримав права вимоги до відповідача за зазначеним Договором фінансового кредиту. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Договором позики, станом на 14.05.2024 р. заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 44\~921,46 (сорок чотири тисячі дев`ятсот двадцять одна гривень 46 копійок) грн., а саме: залишок заборгованості за тілом 11019,00 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування 6115,50 грн.; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано Новим кредитором за період 01.07.2021 по 28.09.2021) 24792,75 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення 2994,21 грн. (нараховано Новим кредитором за період 30.08.2020 по 23.02.2022). У зв`язку з чим просить стягнути суму боргу, сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді від 19.06.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. 07.08.2024 відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що з позовними вимогами не згоден. Позивач не надав до позовної заяви підтвердження перерахування грошових коштів, не надав розрахунку заборгованості. Крім цього, позивач просить стягнути з нього проценти нараховані поза межами строку дії договору. Також просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволені позову повністю. 13.08.2024 представник позивача подав відповідь на позовну заяву, в якому зазначає, що зважаючи на особливості онлайн кредитування у Позивача не може бути меморіальних ордерів (банківських виписок) про видачу кредитів, адже кредитні кошти зараховувались на картковий рахунок № [NUMBER] , який обслуговується в у АТ «Універсал Банк» і Позивач не будучи стороною договору не може самостійно отримати інформацію про рух коштів по рахунку Відповідача. Позивач подав до суду клопотання про витребування доказів. Відповідно до п. 5 Договору позики, після закінчення строку на який надано кредитні кошти та неповернення Позичальником кредитних коштів у повному обсязі, процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору становить 2.50 %, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України до повного розрахунку за Договором позики. Дата початку нарахування - 01.07.2021; Дата закінчення нарахування - 28.09.2021; Кількість днів 90; Заборгованість по тілу кредиту 11019,00 грн.; Відсоткова ставка в день, % - 2,5; Сума прострочених відсотків 24792,75 грн. Заборгованість по прострочених відсотках за Договором позики у разі неповернення Позичальником кредитних коштів: 11019,00 х 2,5% х 90 = 24792,75 грн. Щодо строку позовної давності, то у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Як вбачається із Позовної заяви «кінцевим терміном погашення не пізніше 29.08.2020 р. (п.п. 5.8. Договору)». Відповідно строк позовної давності почав перебігати із 30.08.2020 року. Оскільки 24.02.2022 року в Україні введено режим воєнного стану, відповідно з 24.02.2022 року і до закінчення воєнного стану даний строк не зараховується при обчисленні позовної давності. У зв`язку з чим просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 травня 2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК «Форза» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим шляхом підписання за допомогою електронного цифрового підпису уклав Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200723074 від 31.07.2020. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 11019,00 грн. строком з 31.07.2020 по 29.08.2020, зі сплатою процентів (а.с.17). Також, 31.07.2020 [PERSON] електронним цифровим підписом підписав Паспорт споживчого кредиту (а.с.16). Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого товариством нарахована заборгованість, яка станом на 14.05.2024 становить 44921,46 грн., з яких заборгованість: заборгованість за тілом 11019,00 грн.; заборгованості по процентам за користування 6115,50 грн.; заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору 24792,75 грн.; інфляційні нарахування 2994,21 грн. Згідно з копією договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021 та Витягу з реєстру прав вимог №1 від 23.04.2024, ТОВ «ФК «Форза» відступило ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» право вимоги за Кредитним договором №000200723074, укладеного з [PERSON] (а.с.18, 24-28). Згідно з відповіддю АТ «Універсал Банк» від 24.06.2024, на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Також банком було надано довідку про рух коштів по картці відповідача за період з 31.07.2020 по 10.08.2023 (а.с.57-62). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Фінансова установа свої зобов`язання за кредитним договором виконала належним чином, перерахувавши відповідачу кошти на розрахунковий рахунок, вказаним останнім, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку позичальника. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої кредитні зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем нараховано відповідальність у виді інфляційних втрат за період до 24.02.2022, тобто до початку оголошення в Україні військового стану та прийняття КМУ постанови №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 19 ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Щодо застосування строку позовної давності, то суд звертає увагу, що передбачений договором строк кредитування визначено до 29.08.2020 року. Тобто строк позовної давності спливає 29.08.2023. В той же час, враховуючи введення в Україні військового стану строки позовної давності зупинені, у зв`язку з чим клопотання відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Крім цього, умовами договору, який був підписаний відповідачем, передбачено нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору (п.п.12 п. 5 Договору). Згідно з випискою по особовому рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, однак використані кошти не повернув, у зв`язку з чим заборгованість в сумі 44921,46 грн. суд вважає доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано Договір про надання правової допомоги №20240510-2 від 10.05.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М.; розрахунок суми судових витрат за подання позову, який становить 7000 грн., в суму включається: аналіз документів, судової практики, визначення перспектив; підготовка позовної заяви, збирання доказів; підготовка та подання скарг, заяв, клопотань та ін. (а.с.23, 31-32). Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved