Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та, просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 143295,16 грн., додаткові витрати на послуги оцінки автомобіля у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.03.2024 р. в Одеській області Одеському районі у с-щі Великодолинське по вул. Південна 5, водій автомобіля ВАЗ-21063, н.з. [NUMBER] [PERSON] , виїжджаючи на головну дорогу із прилеглої території "магазин Норма", не надав дорогу автомобілю VOLKSWAGEN, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 21.05.2024 р. суддею Овідіопольського районного суду Одеської області було ухвалено постанову у справі №509/1634/24, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення. Відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. Відповідно до висновку експерта №7727 від 02.04.2024 р., виконаного судовим експертом Федотовим Ф.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN, н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 14.03.2024 р. становить 143295,16 грн. Враховуючи, що позивач є власником автомобілю VOLKSWAGEN, н.з. [NUMBER] , якому заподіяна шкода, тому являється потерпілою стороною внаслідок ДТП та має право на отримання страхового відшкодування. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином. Відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що 14.03.2024 р. в Одеській області Одеському районі у с-щі Великодолинське по вул. Південна 5, водій автомобіля ВАЗ-21063, н.з. [NUMBER] [PERSON] , виїжджаючи на головну дорогу із прилеглої території "магазин Норма", не надав дорогу автомобілю VOLKSWAGEN, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 21.05.2024 р. суддею Овідіопольського районного суду Одеської області було ухвалено постанову у справі №509/1634/24, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення. Відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. Відповідно до висновку експерта №7727 від 02.04.2024 р., виконаного судовим експертом Федотовим Ф.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN, н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 14.03.2024 р. становить 143295,16 грн. Враховуючи, що позивач є власником автомобілю VOLKSWAGEN, н.з. [NUMBER] , якому заподіяна шкода, тому являється потерпілою стороною внаслідок ДТП та має право на отримання страхового відшкодування. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч.6 ст. 82 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved