Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

04.09.2024 [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 29.07.2006 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Станом на даний час сторони перебувають в процесі розлучення. Позивач вказала, що неповнолітні діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Домовленість щодо утримання дітей між сторонами не досягнута, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач працевлаштована та отримує заробітну плату, однак не має можливості самостійно та у повному обсязі забезпечити фізичний та духовний розвиток дітей. При цьому відповідач є працездатним та інших осіб на своєму утриманні не має. За таких\~підстав позивач\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання неповнолітніх\~дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 06.09.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 02.10.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні 02.10.2024 позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Вказала, що вже приблизно два роки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Зазначила, що працевлаштована та розмір її доходу становить 10000 грн щомісячно, що не дає їй можливості у повній мірі забезпечити фізичний та духовний розвиток дітей, а тому її фінансово підтримують батьки. Витрати на дітей пов`язані із придбанням продуктів харчування, одягу, взуття, шкільного приладдя, оплатою репетиторів для дітей, відвідування гуртків та лікування. Також позивач зазначила, що відповідач раніше зловживав наркотичними засобами, однак з вересня 2024 року офіційно працевлаштований та отримує дохід, а відтак має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Вказала, що у відповідача інших осіб на утриманні не має, транспортними засобами відповідач не володіє, однак, як їй відомо, є співвласником квартири. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 02.10.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 29.07.2006 зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У даному шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 4, 5). Неповнолітні діти проживають разом із позивачем, що підтверджується довідкою ДП «Фаворит-3» № 124 від 03.09.2024 (а.с. 6) та витягами з реєстру територіальної громади № 2024/009381676 та № 2024/009381749 від 06.08.2024 (а.с. 7, 8). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітніх\~дітей позивач\~зазначила,\~що домовленість\~щодо утримання\~дітей між\~сторонами не\~досягнута,\~а відповідач\~в добровільному\~порядку матеріальну\~допомогу на\~утримання неповнолітніх\~дітей не\~надає. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їхнього фізичного та духовного розвитку. Указане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 грн. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, обґрунтовуючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, позивач зазначила, що витрачає кошти на придбання для дітей продуктів харчування, взуття, одягу, шкільного приладдя тощо. Також позивач забезпечує дітям додаткові заняття з репетитором, а також відвідування різних гуртків і належне лікування. При цьому відповідач правом подання відзиву не скористався та у судове засідання не з`явився. Докази на спростування доводів позивача відповідач суду не надав. Так само суду не доведено, що за станом здоров`я, чи у зв`язку з наявністю на утриманні інших осіб, чи з інших підстав відповідач не може сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дітей сторін аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. При цьому ч. 2 ст. 183 СК України визначає, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відтак аліменти у зазначеному вище розмірі підлягають стягненню до досягнення найстаршою дитиною сторін повноліття. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved