Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Територіальної громади Лошкарівської сільської ради Нікопольського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка позивачу доводиться бабусею. На випадок своєї смерті вона зробила заповіт, який був посвідчений секретарем Лошкарівської сільської ради 27 жовтня 2017 року. Відповідно до заповіту, вона заповіла [PERSON] приватизовану земельну ділянку, площею 2,000 га, яка розташована на території Лошкарівської сільської ради та належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 11 квітня 2009 року, за реєстровим № 1-858. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини [PERSON] звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із відповідною заявою та надав усі необхідні документи, але 18 вересня 2023 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де зазначено, що заповіт, посвідчений виконкомом Лошкарівською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області 27 жовтня 2017 року за реєстровим № 63 викликає сумніви щодо тлумачення його змісту та не відповідає вимогам щодо форми складання цього заповіту (замість вказаного в заповіті, що земельна ділянка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцем надано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ 498872, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією 01 липня 2010 року, який спадкодавець отримав після оформлення спадщини на цю земельну ділянку). Тому, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 2,000 га, не має можливості, що є підставою у відмові у вчиненні нотаріальної дії. Тому, змушений звернутись до суду та просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 2,000 га, кадастровим номером 1222983400:01:006:0013, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, Лошкарівська сільська рада, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, від його представника на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.35). Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, однак, надав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти законне рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.67). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У\~статті 129 Конституції України\~однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається\~ЦПК України\~та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій\~статті 10 ЦПК України\~і\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~ на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як встановлено судом, [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] (а.с.41-42). За час свого життя померла розпорядилась належним їй майном та 27 жовтня 2017 року склала заповіт, який було посвідчено секретарем Лошкарівської сільської ради, згідно якого заповідала [PERSON] приватизовану земельну ділянку, площею 2,000 га, яка розташована на території Лошкарівської сільської ради та належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою від 11 квітня 2009 року за реєстровим № 1-858 (а.с.20). У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини [PERSON] звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із відповідною заявою та надав усі необхідні документи, однак, 18 вересня 2023 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що заповіт, посвідчений виконкомом Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області 27 жовтня 2017 року за реєстровим № 63, викликає сумніви щодо тлумачення його змісту та не відповідає вимогам щодо форми складання цього заповіту (замість зазначених в заповітівідомостей, що земельна ділянка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцем надано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ 498872, виданий Нікопольською районною державною адміністрацією 01 липня 2010 року, який спадкодавець отримав після оформлення спадщини на цю земельну) (а.с.21). У відповідності до ст.ст.12,\~81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2\~ст.78 ЦПК України,\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2\~ ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення [PERSON] з даним позовом стали обставини, які свідчать про той факт, що в позасудовому порядку він позбавлений можливості вчинити дії щодо успадкування майна. Так, в ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 квітня 2009 № 1-858, після смерті своєї матері [PERSON] отримала спадкове майно приватизовану земельну ділянку, площею 2,000 га, розташовану на території Лошкарівської сільської ради, цільовим призначенням - особисте селянське господарство, що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 063149, виданого Нікопольськими районним відділом земельних ресурсів 04 грудня 2003 року. Зазначене свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 квітня 2009 року № 1-858, [PERSON] отримала Державний Акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ № 498672, площею 2,000 га, яка розташована в Лошкарівській сільській раді, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Підставою для отримання зазначеного Державного Акту на право власності на земельну ділянку є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 квітня 2009 року № 1-858. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, № НВ 1200723072023 від 04.10.2023 року, [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ), на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 квітня 2009 року № 1-858, належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 2,000 га, кадастровим номером 1222983400:01:006:0013, місце розташування Дніпропетровська область, Нікопольський район, Лошкарівська сільська рада, категорія земель 01.03 для ведення особистого селянського господарства Крім цього, в матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит, яка судом розцінюється, як досудове врегулювання спору та з якої вбачається, що станом на 01.01.2013 роук, згідно державного реєстру земель (Книг запису реєстрації державних актів на право власності на землю. Поземельних книг), зареєстровано Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 2,000 га., кадастровим номером 1222983400:01.006:0013, яка розташована на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, серії ЯИ № 498872 від 01.07.2010 року, виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.04.2009 року № 1-858, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 011012500812, власником якого є громадянка [PERSON] . Тобто, в даному випадку, в суду не викликає сумніву той факт, що [PERSON] успадкувала вищевказану земельну ділянку після смерті [PERSON] та за час свого життя правомірно нею володіла. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що в іншому порядку позивач позбавлений можливості вчинити дії щодо визнання за собою права власності в порядку спадкування за заповітом, звернення до суду з даним позовом, згідно зі\~ст.16 ЦК України, як\~спосіб захисту права, є, зокрема, визнання права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved