Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

У лютому 2024 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Чернишова Оксана Юріївна на підставі ордеру серія АХ №1171786, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: КП «Жилкомсервіс» про розподіл особових рахунків на надання житлово-комунальних послуг між власниками нерухомого майна, у якому просив: Розділити особовий рахунок квартири [ADDRESS] на два окремих особових рахунка, розділив при цьому оплату за площу загального користування між особовими рахунками відповідно до частки кожного співвласника; Закріпити один особовий рахунок на площу 18,8 кв.м - за [PERSON] , другий особовий рахунок на площу 18,8 кв.м - за [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.2023 року № 14-139, виданого Державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син (позивач) [PERSON] в 1/2 частці та її дочка [PERSON] (відповідачка) - у 1/2 частці. Спадщина, на яку у вказаних частках видане це свідоцтво складається з квартири [ADDRESS] , житловою площею 18,6 кв.м., загальною площею 37,6 кв.м. Вищевказана квартира належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Харківським міським центром приватизації житлового фонду 15.01.1998 року, реєстраційний номер № 2А-98-10699 , згідно рішення від 15.01.1998 року № 2022, зареєстрованого КП «ХБТІ»20.01.1998 року № П-2-17257. Для обслуговування вказаної квартири спадкоємицею [PERSON] були відкрито особові рахунки: ПрАТ « Харківенергозбут» № особового рахунку [NUMBER] ; КП «Жилкомсервіс» № особового рахунку [NUMBER] ; КП «ХТМ» № особового рахунку [NUMBER] ; КП « Харківводоканал» № особового рахунку [NUMBER] ; АТ « Харківміськгаз» № особового рахунку [NUMBER] ; КП «Комплекс вивозу побутових відходів» № о/рахунку [NUMBER] ; ТОВ « Домофони України Харків» № особового рахунку [NUMBER] ; Харківська міська філія ТОВ « Газорозподільчі мережі», № о/ рахунку [NUMBER] Враховуючи те, те що між власниками квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг, накопичується заборгованість, виникла необхідність у проведенні розподілу особових рахунків в судовому порядку Зазначив, що згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням (п.10 Правил). Пуктом 10 Правил також встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: - за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); - за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; - за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Враховуючи наявність цивільно-правового спору між співвласниками спірної квартири щодо оплати житлово-комунальних послуг, з урахуванням порядку користування квартирою між її співвласниками, виникла необхідність у розділі особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем, з оформленням одного особового рахунку - на ім`я [PERSON] на 18,8 кв.м (які складаються з 9,3 кв.м - житлової площі кімнати, та 9,5 кв.м - пропорційної частки нежитлової площі на одного співвласника квартири ), а другого особового рахунку - на ім`я [PERSON] на 18,8 кв.м (які складаються з 9,3 кв.м - житлової площі кімнати, та 9,3 кв.м - пропорційної частки нежитлової площі на одного співвласника квартири). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2024, справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 20.02.2024 до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Чернишової О.Ю. надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження,\~призначено підготовче\~судове засідання. 12.03.2024 до суду від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву (а.с.62-68), у якому відповідач зазначила, що проти позову заперечує з підстав його необгрунтованості та відсутності правових підстав для його задоволення, посилаючись при цьому на наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.2023 (зареєстроване в реєстрі за №14-143) вона є власником частки однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 37,6 кв.м., житлова площа 18,6 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 12.04.2023 (інд. номер витягу: 328915228). Інша частка квартири належить позивачу, який фактично мешкає в цій квартирі. Доступу до квартири вона не має, в ній не проживає, зареєстрована та проживає разом зі своєю сім`єю в квартирі [ADDRESS] . Щодо оплати комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] вона неодноразово зверталася до позивача про надання їй копій рахунків для здійснення оплати, проте її звернення залишалися без відповіді. Вказане свідчить про те, що вона ніколи не відмовлялась виконувати свої зобов`язання щодо сплати за комунальні послуги, як співвласник квартири [ADDRESS] . Докази, які б свідчили про її відмову, позивач до суду не надав. Крім того, на цей час, жоден із співвласників квартири [ADDRESS] на себе не переоформив особові рахунки, які відкриті для оплати комунальних послуг та відповідні договори на надання послуг не уклав. Отже, для здійснення оплати вона не мала особових рахунків. Зазначила, що нею здійснено оплата в розмірі 505 від суми боргу за період: 02.2022-02.2024, що підтверджується квитанціями КП «Жилкомсервіс» в сумі 1017,00 грн., КП «Харківводоканал» в сумі 531,00 грн., АТ «Харківміськгаз» в сумі 234,00 грн, КП «КВПВ» в сумі 210,00 грн. Зазначила, що вирішити питання про поділ особових рахунків можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна із осіб й претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні. Оскільки однокімнатна квартира [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності, в силу статі 360 ЦК України кожен з співвласників квартири зобов`язаний брати участь у витратах на утримання квартири відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. Вказала, що позивач обгрунтовує свої позовні вимоги наявністю заборгованості за комунальні послуги яку вона не сплачує, але доказів на підтвердження того, що ним виконуються обов`язки співвласника квартири [ADDRESS] щодо сплати 50% розміру нарахованих до сплати коштів за надані комунальні послуги, до суду не надав. При цьому, позивач у позові посилається на заборгованість, але період її виникнення не вказує. Таким чином, позивач сам не здійснює оплату за комунальні послуги у відповідності до своєї частки у спільній квартирі, тому є безпідставними його посилання, що існує спір між сторонами щодо оплати за комунальні послуги, адже діючим законодавством обов`язок по оплаті комунальних платежів, покладений на кожного з співвласника, відповідно до частки співвласника у квартирі. У зв`язку з тим, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому, то розділення особового рахунку можливе лише за умови виділення часток у натурі (визначення конкретної площі за кожним зі співвласників чи встановлення порядку користування квартирою). На сьогодні порядок користування між позивачем і нею належною їм квартирою не встановлювався, а також між сторонами не укладений договір про участь у витратах на оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, позивач на обґрунтування заявлених вимог не надав до суду доказів щодо наявного спору між сторонами по оплаті комунальних послуг, його доводи лише ґрунтуються на його припущеннях. Зазначила, що вона неодноразово зверталась до позивача, який є її рідним братом, надати їй рахунки для сплати комунальних послуг так як він отримує рахунки через поштову скриньку, до якої вона не має ключа, проте її прохання залишались без відповіді. Також до суду не надано позивачем доказів на кого із співвласників відкрито особовий рахунок, хто та які витрати несе по оплаті комунальних послуг, в тому числі й самим позивачем. Крім того, з позовних вимог не вбачається який саме особовий рахунок позивач просить розділити. Також вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Питання розподілу особового рахунку має вирішуватись за згодою між всіма співвласниками, а за відсутності такої згоди шляхом звернення до суду з позовом про виділення частини майна в натурі та/або встановлення порядку користування останнім. Із вказаними вимогами позивач до суду не звертався, докази на підтвердження цієї обставини відсутні. Щодо понесених витрат позивачем на ремонт квартири [ADDRESS] в сумі 8792,00 грн. пояснила, зокрема, що здійснення права власності співвласниками, в тому числі спрямованих на покращення спільного майна (ремонт), можливе лише за їх спільною згодою, а у разі її відсутності, такі дії одного із співвласником вважаються вчиненими ним на власний ризик й можуть бути виправданими лише у випадку їх вимушеності задля збереження цього майна, а не з метою поліпшення його стану. За загальним правилом капітальний ремонт жилих будинків, технічне обслуговування їх інженерного обладнання, а також поточний ремонт жилих приміщень, що його зобов`язаний провадити наймодавець (житлово-будівельний кооператив), здійснюються відповідно до правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території, правил і норм технічної експлуатації житлового фонду (ч. 2 ст. 176 ЖК України). Порядок встановлення відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затверджений Постановою Ради міністрів УРСР від 26.04.1984 року за № 189. Позивач не надав належних доказів того, що квартира [ADDRESS] перебувала в аварійному стані та була непридатна для проживання. Він мешкає в квартирі, тому здійснює поліпшення для покращення умов свого проживання. Тому посилання на ці обставини є безпідставним. Разом з цим, вона не надавала згоди на проведення ремонту в квартирі [ADDRESS] та до позову не додано належних і допустимих доказів, що свідчать про вимушеність цих робіт та їх невід`ємність. Крім того, позивачем не заявлено вимог про стягнення з неї заборгованості по оплаті за комунальні послуги та понесених ним витрат на ремонт. Враховуючи вище наведене, позов є безпідставним та необгрунтованим, доводи, які викладені в обґрунтування позовних вимог ґрунтуються на припущеннях позивача, не підтверджені належними і допустимими доказами, отже відсутні правові підстави для задоволення позову, тому є підстави вважати, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. У підготовчому засіданні 10.06.2024 представник позивача подала до суду Уточнену позовну заяву, у якій просить зобов`язати Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» розділити особовий рахунок квартири [ADDRESS] на два окремих особових рахунка, розділив при цьому оплату за площу загального користування між особовими рахунками відповідно до частки кожного співвласника; Закріпити один особовий рахунок на площу 18,8 кв.м - за [PERSON] , другий особовий рахунок на площу 18,8 кв.м - за [PERSON] (а.с.108-112, 126-129). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.07.2024 замінено відповідача [PERSON] належним відповідачем Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» (61052 м.Харків вул.Конторська, 35). Прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Чернишова Оксана Юріївна, до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», третя особа: [PERSON] , про зобов`язання розділити особові рахунки на надання житлово-комунальних послуг між власниками нерухомого майна (а.с.142-143). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.08.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.151, 152). У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у змісті позовних вимог, прохали позов задовольнити. Представник відповідача КП «Жилкомсервіс» - Єна В.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що розділ рахунків здійснюється на підставі відповідного рішення суду, або за укладеним договором між власниками за результатами яких проводиться виготовлення нової технічної документації на квартиру з визначенням житлової площі кожного окремого власника та площ загального користування. Третя особа: [PERSON] проти позову заперечувала, надала пояснення, аналогічні викладеним у Відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, заперечення представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 37,6 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м., належить на праві спільної часткової власності [PERSON] частина та [PERSON] - частина, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.04.2023р., виданого державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ), реєстр №14-143 (а.с.69) та Витягами з Державного реєстру речових прав від 12.04.2023 (а.с.11,70). Частинами 1,4\~ст.319 ЦК України встановлено, що власник\~володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно з ч.1\~ст.321 ЦК Україниправо\~власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 29 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч.1\~ст.356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють, користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно дост. 360\~ЦК України\~співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч.1\~ст. 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).\~Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу.\~Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 5 ч.2\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ст.179 ЖК України\~користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 7,10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572\~(з наступними змінами та доповненнями) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнаннями. За відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як учасники спільної часткової власності володіють не часткою майна (квартири) в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються у дробовому виразі. Враховуючи вищевикладене, діючим законодавством обов`язок по оплаті комунальних платежів, покладений на кожного з співвласників, відповідно до частки співвласника у квартирі. У разі ухилення співвласника від виконання своїх зобов`язань по оплаті за комунальні послуги, інші співвласники, які оплачують ці послуги, мають право на стягнення коштів, сплачених ними із співвласника, який таку оплату не проводить. У разі відмови співвласника у добровільному порядку сплатити кошти співвласнику чи співвласникам, особа має право за захистом своїх прав звернутися до суду з відповідним позовом . Тому позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав. Суд звертає увагу, що у зв`язку з тим, що в даних правовідносинах кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому, то розподіл особового рахунку можливий лише за умови виділення часток у натурі (визначення конкретної площі за кожним зі співвласників) чи встановлення порядку користування квартирою. Крім того, встановлені судом обставини та досліджені докази свідчать про те, що порядок користування між співвласниками належною їм квартирою не встановлювався, а також між сторонами у даній справі не укладено договору про участь у витратах на оплату житлово-комунальних послуг. Окрім того, позивач не надав доказів, що він звертався до підприємства з надання комунальних послуг та йому було відмовлено у розподілі особового рахунку. Отже, вирішити питання про розподіл особових рахунків, як це передбачено чинним законодавством, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка має намір оформити особовий рахунок на своє ім`я, та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні цих осіб. Крім того, варто зазначити, що, ані нормами ЖК України, ані статтею 16 ЦК України не передбачено положень щодо відкриття окремих особових рахунків (розподілу рахунків) по оплаті витрат на утримання квартири як способу захисту порушеного чи оспорюваного права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаного позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed