Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

[PERSON] ,звернувся до суду з позовом до Харківської міської радив якому просить суд про встановлення факту проживання позивача разом зі спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю більше п`ять років до часу відкриття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приблизно у 1969 -1970 році мати позивача стала проживати із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 20 травня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, дружині після укладення шлюбу присвоєне прізвище: [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] з 1985 проживали за адресою: квартира [ADDRESS] . У 2015 році матері позивача був поставлений діагноз: незріла вікова катаракта, підозра на глаукому обох очей, рекомендовано було хірургічне лікування обох очей. У травні 2017 року стан її знову погіршився. З вересня 2017 року [PERSON] став постійно проживати за адресою: квартира [ADDRESS] разом із [PERSON] та її чоловіком [PERSON] .. Проживали вони однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, спільним харчуванням, купівлею побутового майна для спільного користування, участю у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, наданням взаємної допомоги, що у сукупності, на думку позивача, засвідчує реальність сімейних відносин. У серпні 2019 року [PERSON] померла. Після смерті матері позивач прподовжив проживати разом однією сім`єю із [PERSON] , як син та батько, за адресою: квартира [ADDRESS] . За життя [PERSON] та її чоловіку [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 серпня 1999 року, реєстраційний номер № [NUMBER] . Спадщину після смерті матері прийняв та оформив [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 жовтня 2023 року, зареєстровано у реєстрі 1078 (спадкова справа № 3/2023). [INFO] помер [PERSON] .. Приватним нотаріусом ХМНО Алексеевою Л.В. заведена спадкова справа № 4/2023 після смерті вітчима позивача. За життя [PERSON] не залишив заповіту, тому спадкування після його смерті відбувається за законом. Відповідно до повідомлення ПН ХМНО [PERSON] від 06 листопада 2023 року за матеріалами спадкової справи 4/2023 наявна заява про прийняття спадщини [PERSON] (позивача у справі), заяв від інших спадкоємців не надходило. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 листопада 2023 року позивачу у справі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на /г частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні та інші відносини за спадкодавцем. Факт проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підтверджується наступними доказами: актом від 20.02.2023 року, який складено за участю сусідів, які можуть бути опитані в якості свідків під час розгляду даної справи; показами свідків, фототаблицями; сплатою комунальних платежів за квартиру [ADDRESS] ; участю позивача у відновлювальному ремонті балкону за адресою: квартира [ADDRESS] ; здійсненням організаційних заходів з поховання [PERSON] займався також позивач у справі; рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2023 року у справі № 638/2270/23, що набрало законної сили. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 30.01.2024 року, призначене підготовче засідання. 28.03.2024 року до суду надійшов відзив Харківської міської ради за підписом представника відповідача [PERSON] , в якому представник просила у позові відмовити та зазначила, щопозивач зазначає, що разом з [PERSON] вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та витрати, для спільного користування разом купували предмети домашнього вжитку тощо. Однак достатніх, належних, допустимих доказів на підтвердження вказаних фактів позивачем не надано. Отже, позивач документально не підтверджує факт постійного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зокрема відсутні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного побуду, проведення спільних витрат, взаємність прав та обов`язків, не надані докази щодо наявності спільного бюджету разом зі спадкодавцем, купівлі майна для спільного користування тощо. Надані позивачем копії документів на підтвердження позовних вимог не є належними та достатніми доказами факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем не менш ніж 5 років. Надані копії документів медичної документації щодо стану здоров`я дружини спадкодавця [PERSON] підтверджують наявність певних захворювань, однак жодним чином не підтверджують факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю. Як, власне, і надані копії квитанцій щодо сплати комунальних послуг, зі змісту яких вбачається, що особисті рахунки відкритті на ім`я [PERSON] (чоловік [PERSON] ), а встановити, шо саме позивач здійснював оплату комунальних не виявляється можливим.; а сама лише наявність квитанцій у позивача не підтверджує факт сплати позивачем. Щодо посилання позивача про надання допомоги та здійснення ним піклування про спадкодавця. Відповідно до висновків Верховного Суду України встановлення фактів надання спадкодавцю допомоги, у зв`язку з тим, що спадкодавець була одинокою особою похилого віку та за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є безумовним підтвердженням факту проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю. Окрім того, перебування позивача у зареєстрованому шлюбі, спростовує факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, адже у позивача є інша сім`я, а відомості щодо розірвання шлюбу та припинення фактичних шлюбних відносин позивачем не надані. Ухвалою суду від 06.05.2024 року задоволене клопотання представника відповідача та постановлено витребувати у ПрАТ «Київстар» (ЄДРПОУ 21673832, м.Київ, вул. Дегтярівська, 53, 03113) інформацію за телефонним номером оператора мобільного зв`язку ПАТ «Київстар» - [NUMBER] , щодо вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій та їх адресу, а також фактичну адресу місто перебування абонента в період часу з 01 вересня 2017 року до 15.01.2023 року. У разі відсутності інформації з 01 вересня 2017 року до 15.01.2023 року, надати суду інформацію, якою володіє ПАТ «Київстар», в межах вказаного судом періоду. Ухвалою суду від 06.05.2024 року закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. 14.05.2024 року [PERSON] подано до канцелярії суду в якості доказу копію постанови Харківського апеляційного суду у справі № 638/2270/23 від 07.05.2024 року. 28.05.2024 року до суду надійшла інформація з ПрАТ «Київстар». 10.09.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Молчанова Ю.Ю. підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд встановити факт проживання позивача разом зі спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю більше п`ять років до часу відкриття спадщини. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечувала, у задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] матір`ю позивача записана [PERSON] (а.с. 12). 25 листопада 1968 року шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 00038400262 від 07 лютого 2023 року (а. с. 13). 20 травня 1983 року мати позивача [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 14). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 15). Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.08.2023 року у справі № 638/2270/23 позов [PERSON] - задоволено, встановлено факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини - [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Постановою Харківського апеляційного суду м.Харкова від 07.05.2024 року вказане рішення залишене без змін. [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 серпня 1999 року, реєстраційний номер № [NUMBER] (а. с. 16-19). [INFO] [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: 1/2 квартири [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] (а.с. 22). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В. заведена спадкова справа № 4/2023 (а. с. 23). За життя [PERSON] заповіту не залишив (а. с. 24). Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] . Заяв від інших спадкоємців не надходило, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алексєєвої Л.В. від 06.11.2023 року № 354/01-16 (а. с. 25). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні та інші відносини із спадкодавцем (а. с. 26-27). З постанови Харківського апеляційного суду від 07.05.2024 року у справі № 638/2270/23 вбачається, що [PERSON] на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою дільниці № 53 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 2016 року, листом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 22 березня 2023 року, інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 16 лютого 2023 року. За вказаною адресою був також зареєстрований її чоловік [PERSON] , виписаний 08 грудня 2015 року. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З наданого позивачем акту від 20 лютого 2023 року, складеного за підписами мешканців будинків №№ [NUMBER] та [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] з вересня 2017 року став постійно проживати зі своєю матір`ю та вітчимом за адресою: [ADDRESS] . До серпня 2019 року у вказаній квартирі проживала [PERSON] , яка померла [INFO] . До січня 2023 року у квартирі проживав [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] проживає у квартирі з вересня 2017 року по теперішній час (а.с. 36). З договору-замовлення на ритуальні послуги від 18.01.2023 року, замовником вказаних послуг на поховання померлого [PERSON] вказаний [PERSON] (а. с. 64). [PERSON] надано суду також копії вітальних листівок, фотографій, грамот, квитанцій про сплату Тереховими комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , а також медичну документацію на ім`я [PERSON] (а. с. 37-63, 69-78). З припису № 05 від 27.12.2017 року вбачається, що він виписаний КП «Жилкомсервіс» на ім`я [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] , в зв`язку із руйнуванням конструкції балкону та необхідністю виконання певних ремонтних робіт. З приписом 27.12.2017 року ознайомлений [PERSON] (а.с. 66). Також, матеріали справи містять копію кошторису від 25.05.2018 року, складеного ПП «СТАККАТО» на замовлення [PERSON] по зовнішнім відновлювальним роботам балкону щодо вказаної вище квартири за приписом від 27.12.2017 року № 5 та копію накладної від 27.05.2018 року на купівлю [PERSON] будматеріалів на суму 209,00 грн. (а.с. 67-68). Судом також досліджено інформацію ПрАТ «Київстар» (а.с. 174-178). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який знаходиться з позивачем у приятельських відносинах, повідомив суду, що відносини між [PERSON] та [PERSON] свідок характеризує, як між батьком та сином. Коли мати захворіла [PERSON] їздив на квартиру, де вона жила з вітчимом, жив там два роки, а після смерті матері «забрав» батька до себе на [ADDRESS] , номер квартири свідок не пригадав. [PERSON] жив з [PERSON] до своєї смерті. [PERSON] має дружину, з якою жив по [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , сусідка позивача, повідомила, що з п`яти років [PERSON] жив зі своїми батьками на [ADDRESS] . З батьками завжди мав теплі стосунки. Коли у 2017 році мати позивача захворіла, то [PERSON] жив з ними по [ADDRESS] . Оскільки квартира однокімнатна, то спад позивач на кухні на розкладушці. Свідок на свята навідувала батьків позивача. По місцю реєстрації [PERSON] бував не дуже часто. Коли мати позивача у 2019 році померла, то він переїхав до себе на [ADDRESS] і «забрав» батька з собою, а влітку вони жили на дачі. Відносини між ними були, як між рідними. [PERSON] має дружину, яка жила по [ADDRESS] . Чи вів позивач із дружиною спільне господарство свідку не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є сестрою позивача. Їх батьки жили по [ADDRESS] , а [PERSON] на [ADDRESS] . З 2017 року, коли захворіла мати позивача, він переїхав до неї і постійно проживав по місцю мешкання батьків. Мати померла [INFO] і оскільки вітчим [PERSON] не міг без матері обходитися, [PERSON] вирішив, що бути продовжувати жити разом з вітчимом. Вони жили на дачі за межами м.Харкова і періодично приїздили на квартиру по [ADDRESS] . у цій квартирі брат також робив усі ремонтні роботи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є невісткою позивача. За словами свідка з 2017 року позивач переїхав на [ADDRESS] , де проживав по місцю мешкання його батьків [PERSON] , оскільки мати [PERSON] сильно хворіла. Свідок та син позивач регулярно раз на тиждень навідували [PERSON] та його батьків. Господарство [PERSON] з батьками вів спільне, займався ремонтними роботами в квартирі. Після смерті матері позивача, він вирішив «забрати» [PERSON] жити до себе на [ADDRESS], а влітку вони проживали да дачі, іноді їздили на [ADDRESS] . Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожен має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема шляхом визнання відповідного права судом. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" (далі - Постанова) при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Пунктом 23 вищевказаної Постанови передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Конституційним судом України у рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки у цій справі позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому ці відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21). Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вирішуючи спір про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), суди мають враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21). Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 року у справі № 554/6033/22 вказані позиції підтвердив. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому, відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не надано суду належних доказів того, що він понад п`ять років (мінімум з 15.01.2018 року) проживав саме однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим має, на думку позивача, право на спадкування після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом. Надані [PERSON] письмові докази та покази свідків свідчать лише про факт періодичного проживання позивача із спадкодавцем у спірній квартирі. Проте не підтверджують, що стосунки, що склалися між [PERSON] та [PERSON] були притаманні сім`ї. Одне лише проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Встановлені у рішенні Фрунзенського районного суду м.Харкова № 638/2270/23 обставини щодо матері [PERSON] , на думку суду, не можуть беззаперечно свідчити про те, що [PERSON] та його вітчим [PERSON] проживали, як одна сім`я та не містить висновків суду про перебування позивача у сімейних відносинах саме із спадкодавцем [PERSON] , ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим, притаманних сім`ї. Ознайомлення саме [PERSON] з приписом 27.12.2017 року, описаним судом вище в даному рішенні, також підтверджує лише факт періодичного проживання [PERSON] у квартирі своєї матері та вітчима. Наданий кошторис від 25.05.2018 року, складений ПП «СТАККАТО» на замовлення [PERSON] по зовнішнім відновлювальним роботам балкону щодо вказаної вище квартири за приписом від 27.12.2017 року № 5, не є беззаперечним доказом участі [PERSON] у спільному побуті з померлим, оскільки в кошторисі визначається лише вартість робіт, яка підлягає оплаті. А доказів того, за вказаним кошторисом саме [PERSON] оплачені послуги ПП «СТАККАТО» матеріали справи не містять. З копії накладної від 27.05.2018 року на купівлю [PERSON] будматеріалів на суму 209,00 взагалі не вбачається, що цей доказ має відношення до предмету доказування в цій справі, оскільки в ній відсутні відомості про цілі даного замовлення. Таким чином, вказані докази, на думку суду, достовірно не свідчать про фінансову участь позивача у відновлювальному ремонті балкону за адресою: квартира [ADDRESS] . Щодо копій квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: квартира [ADDRESS] , долучених позивачем до позову, то жодна з них не містить достовірних відомостей, що ці суми сплачені саме позивачем [PERSON] , що могло б підтвердити ведення позивачем спільного господарства з померлим [PERSON] . Наданий позивачем договір-замовлення на надання ритуальних послуг від 18.01.2023 року укладений на ім`я позивача щодо поховання [PERSON] не є достовірним доказом спільного проживання позивача з [PERSON] , а підтверджує лише факт замовлення ритуальних послуг. Щодо показів свідків слід зазначити, що вони не містять посилання на конкретні факти та обставини, які б давали суду можливість достовірно дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмета доказування. Долучені до позовної заяви світлини та листівки, на думку суду, відображають тільки характер відносин, які склались між позивачем та спадкодавцем. У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 522/14664/21 зазначено, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, а оцінюються судами в сукупності усіх обставин справи. Разом з тим, на позивача, окрім доведення факту спільного проживання, покладений обов`язок доведення факту проживання як одна сім`я, що передбачає надання доказів на протязі п`яти років проживання щодо спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що надані позивачем письмові докази та покази свідків у їх сукупності не є достатніми доказами наявності у [PERSON] та [PERSON] сім`ї в розумінні статті 3 СК України. Наявність у позивача документів, пов`язаних із смертю та захороненням [PERSON] та інші досліджені судом докази беззаперечно не підтверджують факту перебування позивача у сімейних відносинах із спадкодавцем, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим, а може підтвердити лише спільне проживання останніх, що не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Виходячи з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінених судом в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності сім`ї із [PERSON] , ведення спільного бюджету, господарства та побуту більше п`яти років до часу відкриття спадщини, наявністю між ними спільних прав і обов`язків, притаманних членам сім`ї, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed