Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

01.05.2024 р. на адресу суду від Подільського районного суду м.Києва за підсудністю надійшла позовна заява ЖБК «Київ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 8558,45 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , у якій проживає, однак не здійснює оплату за наданні йому комунальні послуги з утримання будинку та комунальні послуги по цій квартирі. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не вбачається можливим, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 07.05.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення, яке містило копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, направлялось за місцем проживання відповідача, зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак повернулось до суду з відміткою про неотримання його відповідачем з причин закінчення встановленого терміну зберігання. На адресу суду надійшла заява відповідача про закриття провадження у справі, а також заява представника позивача про закриття провадження у справі в частині вимог. Ухвалою від 19.08.2024 р. задоволено частково заяву відповідача та задоволено у повному обсязі заяву представника позивача, а саме закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості зі сплати послуг за утримання будинку у сумі 7569,88 грн. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. ЖБК «Київ» здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] , на підставі договорів, укладених з безпосередніми виконавцями робіт та надавачами послуг забезпечує постачання комунальних послуг, у тому числі й послуг з постачання теплової енергії, що підтверджується копіями відповідних договорів. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача зазначала, що в результаті несплати коштів відповідачем за спожиті комунальні послуги, останній має заборгованість, яка становить 8558,45 грн., з яких: 988,57 грн - заборгованість за спожиту теплову енергію за період часу з 01.04.2022 р. по 20.02.2024 р.; 7569,88 грн - заборгованість зі сплати послуг за утримання будинку за період часу з 01.06.2022 р. по 20.02.2024 р., про що свідчать надані позивачем акти звірки. Разом тим, під час розгляду справи відповідачем було сплачено заборгованість за послуги з утримання будинку у сумі 7569,88 грн, що стало підставою для закриття провадження у справі в даній частині вимог з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачами, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачів, а останні отримують та користуються даними послугами та відповідно зобов`язані здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частина 4 статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діяла до 09.06.2018 р., споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діє з 09.06.2018 р., врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію за період часу з 01.04.2022 р. по 20.02.2024 р. у сумі 988,57 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн, а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6016,57 грн (988,57 грн + 3028,00 грн + 2000,00 грн).

Outcome: approved