Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] , в особі свого представника: адвоката Горевої К.С., звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] в якій просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 01 червня 1991 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дніпропетровська; понесені витрати зі сплати судового збору віднести на відповідача. В обґрунтування вимог позову сторона позивача зазначає, що між [PERSON] ( далі позивач) та [PERSON] (далі відповідач) Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дніпропетровська був зареєстрований шлюб 01 червня 1991 року, про що видано свідоцтво про шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, різні погляди на життя та життєві цінності. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинені і не поновлювалися, втрачені всі фізичні та духовні зв`язку, сім`я фактично припинила своє існування. Вважаючи збереження шлюбу та примирення між подружжям не можливим і таким, що буде суперечити інтересам подружжя, просить шлюб розірвати у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача: адвокат Горева К.С. - не з`явилися, від представника позивача до суду надійшло клопотання, зареєстроване в канцелярії 01 серпня 2024 року в якому просить розгляд справи провести без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань, відзову на позов чи заперечень проти позову, письмових пояснень, до суду не надала. Про розгляд справи судом відповідач повідомлялась шляхом направлення судових викликів рекомендованою поштовою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку на зареєстровану адресу місця проживання відповідача в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, однак конверт судового відправлення повернувся з відміткою відділення поштового зв`язку «Укрпошта»: «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи зазначене, відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи судом. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка в судове засідання не з`явилась, суд, враховуючи згоду сторони позивача, у відповідності до норм\~ст.\~280\~ЦПК\~України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що між [PERSON] (позивач у справі) та [PERSON] (відповідач у справі) 01 червня 1991 року був укладений шлюб [INFO] , про що в книгу реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 344 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Матеріали справи не містять відомостей про наявність у сторін спільних неповнолітніх дітей. Сторона позивача зазначаючи на фактичне припинення шлюбних відносин між подружжям наполягає на розірвання шлюбу вважаючи не можливим примирення між позивачем та відповідачем. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1\~ст. 110, ч. 2\~ст. 104, ч. 3\~ст. 105 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що встановленими у справі обставинами підтверджується неможливість збереження шлюбу між позивачем та відповідачем, на розірвання якого наполягає сторона позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу між подружжям підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого 01 червня 1991 року [INFO] , відповідачка, під час реєстрації шлюбу з відповідачем, змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Оскільки питання про зміну відповідачці прізвища з набутого « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] » суду не заявляється, враховуючи положення ч. 1 ст. 113 СК України, суд вважає можливим після розірвання шлюбу між сторонами, залишити відповідачці прізвище набуте під час державної реєстрації шлюбу з позивачем « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Згідно ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторона позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору. Згідно квитанції ІD: 9782-7160-3584-0371 від 19.06.2024, позивачем було сплачено судовий збір за звернення до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом про розірвання шлюбу в сумі 1211,20 грн. Враховуючи наведені положення законодавства, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення вимог позову про розірвання шлюбу, приходжу до висновку про розподіл сплаченого позивачем судового збору в сумі 1211,20 коп. шляхом його стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved