Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. У травні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № L5838158 від 18.01.2019 року в розмірі 42198,81грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000грн. Свої вимоги Банк мотивував тим, що 18.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро»» та [PERSON] укладено кредитний договір L5838158 в електронній формі, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі у розмірі 13000,00 грн., шляхом їх перерахування на його рахунок, строком 30днів. ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати пені і штрафів, \~що має\~відображення у\~Розрахунку заборгованості\~за Договором.\~ У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором кредиту у нього виникла заборгованість, яка станом на 18.01.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 28061,00грн., з яких: прострочена заборгованість за сумую кредиту -13000,00грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків -15061,00грн. 01.07.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" уклали договір відступлення прав вимоги № 01072019, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», включно і до [PERSON] за кредитним договором L5838158 від 18.01.2019 року. Крім того, на підставі ст.625 ЦК України у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 11608,47грн., та 3% річних в розмірі 2529,34 грн. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № L5838158 від 18.01.2019 року в розмірі 42198,81грн., з яких: прострочена заборгованість за сумую кредиту -13000грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків -15061,00грн., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 11608,47грн. та 3% річних - 2529,34 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000грн. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.05.2024 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження ( з викликом сторін). ( а.с.45.) Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. ( а.с.57) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином- поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.65 ), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав, не подав відзив. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Диспозиція частини восьмої\~статті 178 ЦПК України\~визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро»» та [PERSON] укладено кредитний договір L5838158 в електронній формі, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі у розмірі 13000,00 грн., шляхом їх перерахування на його рахунок, строком 30днів. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором кредиту у нього виникла заборгованість, яка станом на 18.01.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 28061,00грн., з яких: прострочена заборгованість за сумую кредиту -13000грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків -15061,00грн. 01.07.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" уклали договір відступлення прав вимоги № 01072019, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», включно і до [PERSON] за кредитним договором L5838158 від 18.01.2019 року. Отже, ТОВ «Фінансова компанія "Довіра та гарантія" набуло статусу кредитора за кредитним договором L5838158 від 18.01.2019 року. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №01072019 від 01.07.2019 заборгованості відповідача перед позивачем становить 28061,00грн, з яких: прострочена заборгованість за сумую кредиту становить -13000,00грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків становить -15061,00грн. Крім того, на підставі ст.625 ЦК України у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання позивачем нараховані за період 30.04.2021 року до 30.04.2024 року інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 11608,47грн., та 3% річних в розмірі 2529,34 грн. Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить в суді, що має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до\~частини 1\~статті 526\~ЦК України,\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться. Згідно положень статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до\~ ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» виконало свої обов`язки за Кредитним договором № L5838158 від 18.01.2019 року та надало відповідачу кредит в розмірі 13 000,00 грн. ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору відступлення прав вимог №01072019 від 01.07.2019 року, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді. До ТОВ Фінансова компанія "Довіра та гарантія" відповідно до укладеного договору відступлення прав вимог "Довіра та гарантія" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № L5838158 від 18.01.2019 року у розмірі 28061,00грн, з яких: прострочена заборгованість за сумую кредиту -13000,00грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків -15061,00грн. Даний розрахунок боргу, а також його наявність відповідачем не спростовано. Також, судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді. Тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача на підставі\~ст.625 ЦК України\~у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання інфляційних втрат в розмірі 11608,47 грн. та 3% річних в розмірі 2529,34грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з доданим розрахунком інфляційні втрати та 3% річних нараховані позивачем за період з 30.04.2021 року по 30.04.2024 року. Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24.02.2022 року і по теперішній час в Україні діє воєнний стан. У зв`язку з цим, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних у період дії воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року та по 30.04.2024 року, є безпідставним, тому в цій частині їх стягнення до задоволення не підлягає. В іншій частині, а саме за період з 30.04.2021 року по 23.02.2022 року, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобов`язання є законними та підлягають задоволенню. Розмір простроченого, невиконаного зобов`язання становить 28061,00грн. Зокрема, розмір 3% річних за вказаний період прострочення (299 днів) становить 690,00 грн. із розрахунку: 28061,00 грн. х 3% х 299 днів /365 днів. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється з урахуванням\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, і їх розмір становить 2262,43грн. із розрахунку: 28061,00грн. х 1,08062530 28061грн., де 1,08062530 - сукупний індекс інфляції за вказаний період прострочення, визначений шляхом множення помісячних індексів за відповідний період, поділений на 100. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в сумі 690,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 2262,43 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. Згідно платіжної інструкції № 608 від 26.04.2024 року позивачем було сплачено 2422,40 гривень судового збору ( при поданні\~до суду\~процесуальних документів,\~передбачених ч.2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~в електронній\~формі застосовується\~коефіцієнт 0,8\~для пониження\~відповідного розміру\~ставки судового\~збору) та заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 42198,81 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 31013,43грн, що становить 73,5 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1780,46 грн, що складає 73,5% від 2422,40 грн. Крім того, відповідно до ст.137,141 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу також пропорційно задоволеним вимогам. Так, в межах цієї справи позивач ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»» отримав правову допомогу від Адвокатського бюро «Анастасії Міньковської» загальною вартістю 5000,00 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позову стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам в сумі 3 675,00 грн. (5000,00 х 73,5 % / 100 %).

Outcome: partial