Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа - приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель Сергій Олександрович, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] . Померлому на праві власн ості належало житло у вигляді квартири [ADDRESS] . [PERSON] за життя мав дружину [PERSON] , яка успадкувала після смерті чоловіка вказану квартиру. Заявник [PERSON] заяву про вступ до спадщини після смерті батька не подавав, так як нотаріус йому повідомив, що, оскільки він є єдиною дитиною в родині, то він є і єдиним спадкоємцем після смерті матері, а, відтак, квартиру успадкує саме він. [PERSON] була зареєстрована та проживала у належній їй квартирі [ADDRESS] та разом з нею проживав й [PERSON] . Оскільки батько заявника хворів, а його мати та дружина [PERSON] за станом свого здоров`я теж не могла його доглядати, заявник у 2015 році переїхав до батьків та став доглядати спочатку за батьком, а після його смерті - й за матір`ю до дня її смерті [INFO] . Заявник мешкав разом з померлою [PERSON] . Останні роки свого життя [PERSON] дуже хворіла, перенесла перелом лівого бедра зі зміщення, мала нейрофіброму спини, у зв`язку з чим була прикута до ліжка, про що свідчить наявність медичних документів. Тому заявник мешкав разом з [PERSON] , піклувався про неї та доглядав її. Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, несли витрати на утримання житла, тобто, проживали однією сім`єю. Після смерті [PERSON] заявник разом зі своєї родиною самостійно організували та оплатили її поховання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало померлій, а саме: на квартиру [ADDRESS] . З метою отримання належного заявнику майна, він звернувся з заявою до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Іопеля С.О., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77347803 від 17.06.2024 року. Однак, нотаріусом було встановлено, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки заявником не надано документів, які підтверджують факт проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки ст.1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Іопелем С.О. було надано лист № 572/02-14/164/2024 від 01.07.2024 року, яким фактично відмовлено заявнику у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано звернутись до судових органів для встановлення факту родинних відносин або факту проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, відсутність документів, які підтверджують факт проживання однією сім`єю протягом п`яти років до дня відкриття спадщини, не дають можливості оформити спадок та отримати заявнику свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до ст.1264 Цивільного кодексу України, а тому він змушений звернутись до суду та просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник викладенні обставини підтримав та додатково суду пояснив, що [PERSON] він завжди вважав своєю матір`ю, але після її смерті при огляді документів, а саме: свідоцтва про народження, з`ясував, що вона йому доводилася мачухою та матір`ю по документам вона не є. При цьому, після смерті батька він разом з [PERSON] відвідував нотаріуса, який в ході розмови пояснив, що оскільки інших дітей подружжя не мало, то він спадок успадкує фактично та заповіт не потрібен. Приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель С.О., будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в судове засідання не прибув, при цьому, на адресу суду надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та ухвалити рішення відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.60). Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , який заявнику доводиться батьком та який до дня своєї смерті проживав у належній йому квартирі [ADDRESS] (а.с.7). Після його смерті [PERSON] державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори 18 березня 2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстрованого в реєстрі за №2-316 (а.с.14). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить актовий запис №344, складений 25 лютого 2024 року Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.19). Після її смерті відкрилась спадщина на майно, яке належало померлій, а саме на квартиру [ADDRESS] , а тому заявник з заявою до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Іопеля С.О., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77347803 від 17.06.2024 року (а.с.28). Однак нотаріусом 01.07.2024 року було надано лист № 572/02-14/164/2024, згідно якого було повідомлено, що заявником не надано документів, які підтверджують факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки ст. 1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.32). Згідно із ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1\~ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3\~ст.294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч.2\~ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; становлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно\~ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімє`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 6\~Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року N 5-рп/99\~встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Пунктом 2постанови Пленуму Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008\~№7 визначено,що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів,особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів,яка,у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема,у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час\~відкриття спадщини, прийняття спадщини. Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~заявнику необхідно\~встановити факт\~постійного спільного\~проживання зі\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини для\~оформлення права\~на спадщину,\~а отже\~встановлення факту\~проживання однією сім`єю [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про право відсутній. Проте, в позасудовому порядку заявник позбавлений можливості вчинити нотаріальні дії, оскільки з документів не вбачається за можливе встановити, що заявник є рідним сином [PERSON] , в той час коли, у суду сумніву не викликає той факт, що [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом та проживали разом. Як вбачається з долучених до заяви доказів на підтвердження заявлених вимог та в тому числі з акту про фактичне проживання № 2/06-2024 від 27.06.2024 року яким засвідчено, що [PERSON] не зареєстрований, але фактично проживає за вказаною адресою з 2015 року. Крім цього, актом про спільне проживання особи, складеного головою ОСББ «Моноліт-Н» та особами, яким відомі обставини проте, що за адресою [ADDRESS] , громадянин [PERSON] ,\~ [INFO] , не зареєстрований, але фактично проживає, починаючи з 2015 року та по теперішній час разом з померлими [PERSON] та [PERSON] . Зазначені особи разом з [PERSON] проживали спільно як члени родини, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільне харчування, несли спільні витрати на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу (а.с.30-31). Крім цього, в судовому засіданні на підтвердження або спростування заявлених вимог були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що заявнику доводиться сусідом та з самого дитинства товаришували. Батьками заявника були [PERSON] та [PERSON] . Заявник постійно проживав зі своїми батьками, про те, свідку було відомо, що заявник не є рідним сином [PERSON] та вважав, що вона його усиновила. З час коли його батьки хворіли, то дружина заявника готувала їсти, а він їх годував. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з родиною з 1980 років. Дуже добре знає батьків заявника. Про той факт, що [PERSON] не є рідною матір`ю заявнику, свідок дізнався після її смерті. Крім цього, доповнив, що за час життя [PERSON] та [PERSON] заявник постійно їм допомагав та доглядав, а вже після їх смерті всі витрати на поховання взяв на себе. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд,\~повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник та його представник посилалися як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні; відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права ухвалює рішення про задоволення заяви, яке відповідає завданню цивільного судочинства, визначеному\~ЦПК України\~щодо справедливого, неупередженого і своєчасного вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved