Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

11.10.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Новояворівської міської ради Львівської області як орган опіки і піклування, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онуком. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що син позивача [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу народився син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . [INFO] син позивача [PERSON] , загинув під час захисту Батьківщини від повномасштабного вторгнення російського агресора в Україну. Після смерті сина невістка обірвала всі зв`язки та переїхала на власну квартиру. [PERSON] та його дружина неодноразово просили зустрічі з внуками, однак відповідач створює умови, які перешкоджають у реалізацій прав позивача щодо участі у вихованні та спілкуванні з внуком, забороняє відвідувати, спільно проводити вільний час. Позивач звернув увагу суду на те, що ним заявляється позовна вимога лише щодо побачення із внуком, оскільки він ще малий та самостійно не може прийняти рішення щодо побачення, в свою чергу внучка - є вже досить дорослою та може самостійно прийняти рішення чи підтримувати дідусем родинні відносини. З урахуванням викладеного, просив визначити наступні способи участі у виховані внука: - особисте, без присутності матері, спілкування з внуком один раз на тиждень щосуботи з 14.00 год. до 19.00 год. з можливістю забирати його для спільного проведення часу (відвідування дитячих складів харчування, атракціонів та інших розважальних закладів); необмежене спілкування з внуком особисто, засобами телефонного чи мого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування ж дідусем та внуком. Зобов`язати [PERSON] не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із внуком та за день до дня зустрічі з внуком, надати особисто інформацію щодо фактичного місця перебування дитини та обставин, де передасть мені внука для проведення з ним часу для вільного спілкування. 29.11.2023 ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.04.2024 закінчено підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті. 14.08.2024 до суду надійшов висновок Новояворівської міської ради Львівської області, як органу опіки і піклування, про визначення способів участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позові, а просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Зозуля А.В. заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи Новояворівської міської ради Львівської області як орган опіки і піклування, І.Пучак в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення просила врахувати висновок про способи участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 14.07.2020 виконавчим комітетом Новояворівської міської ради, про що складено відповідний актовий запис №139. З 17.06.2006 [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 17.06.2006 виконавчим комітетом Рудківської міської ради, про що зроблено відповідний актовий запис №14. Також при розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 27.07.1983 Віжомлянською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №28, батьками якого значаться [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.06.2022 Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, [INFO] [PERSON] помер в селищі Спірне Бахмутского району Донецької області, у віці 38 років, про що зроблено відповідний актовий запис №261. Позивач вказує, що [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з онуком, на підтвердження чого надав скріншот телефону з перепискою з відповідачем у месенджері «WhatsApp», де, зокрема, містяться тексти повідомлень такого змісту: «Можна ми сьогодні приїдемо до дітей»; «Не можна, Ніка прихворіла, а [PERSON] я не дам з Львівської ми зїхали, там тепер квартиранти». Відповідно до повідомлення керуючої справами виконавчого комітету Новояворівської міської ради О. Рис, адресованого [PERSON] на його заяву, останньому рекомендовано звернутися до суду щодо вирішення питання спілкування із внуком, після чого на підставі ухвали суду орган опіки та піклування зможе подати до суду відповідний висновок. Відповідно до висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 01.05.2024 про способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , Новояворівська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне встановити наступний порядок побачень [PERSON] з його малолітнім онуком [PERSON] : перша та третя субота місяця з 15:00 год. до 19:00 год.; друга неділя місяця з 15:00 год. до 19:00 год. Всі зустрічі рекомендовано проводити в присутності матері дитини, якщо мати не матиме змоги бути присутньою при зустрічі діда з онуком - такі зустрічі повинні відбуватись без її присутності. [PERSON] не слід чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з його малолітнім онуком. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82). Згідно зі статтею 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда та виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших право дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а батьки не мають права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В ході розгляду справи було установлено, що висновком Новояворівської міської ради Львівської області як орган опіки і піклування дідусеві було визначено способи його участі у вихованні та спілкуванні з онуком. Суд частково погоджується з таким висновком Новояворівської міської ради Львівської області як орган опіки і піклування та вважає, що наявні у справі докази та надані сторонами пояснення свідчать про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо порядку спілкування дідуся з онуком, позивач вимушений звертатись до суду із позовом про встановлення йому графіку участі у вихованні та спілкуванні з онуком, а тому доводи позивача про те, що відповідачем йому чиняться перешкоди у вільному спілкуванні та у вихованні онука є обґрунтованими та доведеними. При визначенні способу участі дідуся у вихованні онука, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, його особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб спілкування з малолітнім онуком, що не суперечить інтересам дитини та з урахуванням її бажання. При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право дідуся на участь у вихованні онуків. Вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з онуком суд вважає обґрунтованими, проте, бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини. Крім того, в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку із чим, суд вважає, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і діда, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Установивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між дідусем та онуком, надаючи оцінку запропонованому позивачем графіку, а також проаналізувавши наданий органом опіки і піклування висновок, суд дійшов висновку про те, що з урахуванням віку дитини, її інтересів, відсутності протиправних дій дідуся стосовно онука, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, вірним буде визначити порядок участі дідуся у вихованні та спілкуванні з онуком, забезпечити можливість зустрічей та спільного проводження часу, у наступний спосіб: перша та третя субота місяця з 15:00 год. до 19:00 год., друга неділя місяця з 15:00 год. до 19:00 год., в присутності матері дитини - [PERSON] , без обмеження місця проведення побачення, з урахуванням інтересів та потреб дитини. Відмовляючи позивачу у задоволенні інших вимог в частині бажаного графіку спілкування та виховання дитини, суд вважає, що встановлення такого способу участі у спілкуванні з онуком, з огляду на його вік, характер відносин між сторонами, є недоцільним, не буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що визначений судом спосіб участі дідуся у вихованні онука та спілкуванні з ним у повній мірі відповідає інтересам як дідуся, так і онука, а також є достатнім для забезпечення участі дідуся у процесі виховання онука. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування дідуся із онуком та участь у його вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком, суд вважає, що наявні підстави для визначення порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні онуків, однак, за визначеним судом графіком, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial