Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 09.11.2010р. з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] в розмірі частини заробітної плати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття. Крім того, 07.05.2020р. суддя Комінтернівського районного суду Одеської області постановив судовий наказ, згідно якого з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі частини від усіх видів доходу (заробітку) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до повноліття дитини. Таким чином на утримання доньок від першого шлюбу з [PERSON] та другого шлюбу з [PERSON] стягується в загальному частина заробітку, а він проходить службу у рядах ЗСУ та перебуває на лінії бойового зіткнення, він не має змоги сплачувати на двох дітей половину заробітку. Тому позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] , з частини до 1/6 частини заробітку (на кожну дитину), починаючи із дня подачі позову і до повноліття дітей. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при розгляді справи брали участь його представники [PERSON] та адвокат Редванська Н.В., які в подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] була присутня в судовому засіданні 01.08.2024р., однак в подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає і проти них не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення яких була повідомлено своєчасно, належним чином за адресою, зареєстрованою в установленому законом порядку, однак до суду повернулися конверти з відмітками «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив від відповідача не надходив. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09.11.2010р., з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітної плати (доходу), до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до судового наказу Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.05.2020р., з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті від усіх видів доходу (заробітку) до досягнення повноліття, тобто до [INFO] включно, але не більше десяти прожиткових мінімумів га дитину відповідного віку щомісячно. Стаття 15 Цивільного кодексу закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України, \~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Суд наголошує на тому, що обидві дитини позивача мають рівні права на утримання з боку батька, й відповідно позивач, як їх батько несе рівний перед дітьми обов`язок. З огляду на матеріали справи, на утримання доньок від першого шлюбу з [PERSON] та другого шлюбу з [PERSON] позивач сплачує аліменти в загальному частини заробітку, а отже половину заробітку. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Вирішуючи питання щодо зменшення аліментів, суд насамперед керується принципом змагальності сторін, який регламентує те, що доказування є юридичним обов`язком сторін, та враховує відсутність будь-яких доказів та заперечень зі сторони відповідачів, зокрема і визнання позову відповідачкою [PERSON] . Доказів щодо свого майнового стану позивачем не надано. Так, Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. З огляду на відсутність заперечень з боку відповідачів, аліменти підлягають зменшенню. Разом із тим, відповідно\~\~до\~\~п.23\~\~Постанови\~\~Пленуму\~\~Верховного суду\~\~України від 15 травня\~\~2006\~\~року\~\~№3 «Про\~\~застосування судами\~\~окремих норм Сімейного\~\~кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у разі задоволення\~\~судом\~\~ вимоги\~\~про зміну\~\~розміру\~\~аліментів, новий\~\~розмір\~\~аліментів сплачується з дня\~\~набрання\~\~ рішенням\~\~законної\~\~ сили, а не починаючи з дня подачі позову, а отже позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial