Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

08.07.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 09.07.2024 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 19.07.2024 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду і повідомлено учасників справи. В обґрунтування вимог позивачка ,вказує,що 07 травня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося, тому 30 листопада 2010 року шлюб було розірвано Кам`янець-Подільським міськрайонним судом. Після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не поцікавився життям сина, не приймав участі в лікуванні дитини,який важко хворіє, і жодного разу не поцікавився його здоров`ям. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя.Батько не впізнає сина,коли зустрічаються,не навдає матеріальної допомоги на утримання сина,має велику заборгованість зі сплати аліментів. Позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно повнолітнього [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] , яка представляє інтереси на підставі ордера серії СЕ № 1089325 від 08 липня 2024 року, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує, та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно повнолітнього [PERSON] , [INFO] . Пояснивши в судовому засіданні, що батько самоусунувся від виховання дитини, надавши докази в судовому засіданні, підтвердила, що батько веде не здоровий спосіб життя,що підтверджується Вироком від 17.07.2023 року по справі № 724/1381/23 Хотинським районним судом Чернівецької області,постановою від 17.02.2022 року по справі № 676/483/22 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області, постановою від 15.05.2020 року по справі № 676/1477/20 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області. Просить суд не брати до уваги негативний висновок виконавчого комітету як органу опіки та піклування, оскільки ними було взято до уваги слова батька, а не пояснення дитини та належні докази по справі. Представник виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, як орган опіки та піклування Стецюк-Стебницька Н.С., яка представляє інтереси на підставі довіреності № 1/02-25-1036 від 01.05.2024 року, в судовому засіданні підтримала рішення від 19 вересня 2024 року № 746 про затвердження висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] , пояснив, що батька останній раз бачив в червні поточного року в маршрутці, однак він його не впізнав. Тільки вітчим [PERSON] організував зустріч йому разом із батьком. Але при зустрічі батько не виявив бажання до спілкування. За весь час батько не цікавився життям, не питав де він навчається,не знає,що він важко хворіє, і батько не надав ні разу допомоги,не отримує аліменти від батька. З батьком не має бажання відновити спілкування. Також [PERSON] наголосив, що на засіданні виконкому, його частково вислухали, і не дали можливість пояснити, яке життя веде його батько. До операції і після, батько не цікавився його самопочуттям. З восьми років ним опікується вітчим [PERSON] , якого він називає татом. Тому підтримує позов матері. Суд вважає за можливе, справу розглядати у відсутності відповідача [PERSON] ,який неодноразово був повідомлений судом про час та дату розгляду справи в суді. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 травня 2018 року, актовий запис № 455. Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться станом здоров`я сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток та виховання дитини. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Дитина повністю знаходиться на її повному утримані. Згідно копії довідки медичної практика за спеціальністю загальна практика-сімейна медицина ФОП [PERSON] від 28.06.2024 року, вбачається, що [PERSON] перебуває на лікуванні в ФОП [PERSON] на прийом звертався завжди в супроводі матері [PERSON] та вітчима [PERSON] , хворіє часто. Відповідно до довідки, виданої Довжоцьким ліцеєм Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, вих.№ 23-02/132 від 01.07.2024 року, вбачається, що [PERSON] , з 2015-2022 року навчався в Довжоцькому ліцеї. Батько не цікавився впродовж навчання в школі навчанням та вихованням дитини в закладі загальної середньої освіти. Не відвідував батьківські збори та взагалі Довжоцький ліцей. Згідно копії довідки Кам`янець-Подільського фахового коледжу індустрії, бізнесу та інформаційних технологій № 124 від 01.07.2024 року, вбачається, що [PERSON] в 2022 році вступив до Кам`янець-Подільського фахового коледжу індустрії, бізнесу та інформаційних технологій і в даний час навчається на ІІІ курсі, денного відділення комп`ютерних технологій . Навчається в групі РПЗ- 221, поступив на базі 9 класів. Батько не приймає участі в навчанні і житті студента. Як вбачається з матеріалів справи, а саме письмових пояснень сусідів [PERSON] та [PERSON] ,вони проживають по сусідству з сім`єю [PERSON] батько [PERSON] за останні 10 років проживання дитину не відвідував, участі у вихованні не приймав, не цікавився здоров`ям сина. Свої пояснення свідок [PERSON] підтвердила в судовому засіданні та пояснила, що сім`ю позивачки знає з дитинства, [PERSON] знає, як колишнього чоловіка [PERSON] . Останній раз його бачила приблизно 9 років тому, батько до [PERSON] не приїжджає. На даний час [PERSON] опікується теперішній чоловік [PERSON], вони знайшли спільну мову, він його називає татом. Зі слів людей, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає наркотики, алкоголь Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб,серії [NUMBER] від 31 травня 2018 року, актовий запис № 766, виданого Кам`янець-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, позивачка зареєструвала шлюб 09 вересня 2015 року із [PERSON] . В [PERSON] із вітчим склалися гарні взаємовідносини, він називає його татом, піклується як про рідного сина,забезпечує матеріально. Дитина часто хворіє і всі питання по лікуванню дитини здійснює саме вітчим. Факт не сплати аліментів відповідачем з дня видачі виконавчого листа,з 2017 року по даний час,підтверджується відповідними довідками та роз`ясненнями державної виконавчої служби. Станом на 19.07.2023 року у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 17.07.2023 року за період з 27.01.2017 року по 01.07.2023 року становить 106 294,50 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] станом на 31.08.2021 року та 01.07.2023 року свідчить, що заборгованість становить 160 294,50 грн.(а.с. 21-23). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] , хворіє, якому встановлено діагноз: екстремальний грудно-поперековий кіфосколіоз з кутом викривлення понад 100Cobb, що підтверджується консультативним висновком нейрохірурга, копією витягу з історії хвороби № 3338-2024, копією виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № медичної картки: 539673. Частинами 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідно до ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування,якщо він є недостатньо обґрунтованим,та суперечить інтересам дитини. Оцінюючи обставини справи та досліджені докази у справі, суд, надаючи правову оцінку висновку органу опіки та піклування, вважає, що цей висновок не є обґрунтованим. Оскільки, на засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідач не з`явився, хоча був повідомлений належним чином. Комісією обстежено умови проживання [PERSON] та проведено бесіду, в якій він пояснив, що на службі в ЗСУ отримав контузію, через поганий стан здоров`я не працює, тому не спроможний погасити заборгованість по сплаті аліментів. Зазначив, що любить сина, має наміри відновити з ним спілкування. Висновок не містить взагалі відомостей, що ж йому перешкоджає і перешкоджало це робити, не містить відомостей щодо з`ясування думки дитини, врахування якнайкращих інтересів дитини, що закріплено, в ст.ст. 1, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, на що звертав увагу неодноразово і Верховний Суд. А тому суд вважає,позов обґрунтованим та виходячи з інтересів неповнолітнього [PERSON] ,таким ,що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved