Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Адвокат Марченко М.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини. В позові посилається на те, що 21 січня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки не склалися і позивачем скеровано до суду позовну заяву про розлучення, а відповідачкою скеровано заяву про отримання судового наказу про стягнення аліментів з позивача. Зазначає, що сторони бачили один одного лише три рази в житі. Дана обставина зумовлена насамперед тим, що вони познайомились через мережу Інтернет. Позивач є військовослужбовцем, проходив на той час службу на Львівщині у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, куди двічі приїздила відповідачка і лише одного разу позивач приїздив до неї в м.Чернівці. Позивач вважає та цілком переконаний в тому, що він не є біологічним батьком дитини, тому вимушений доводити цей факт в судовому порядку. Просить суд виключити з актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , вчиненого відділом державних актів цивільного стану у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 17 березня 2023 року за №430, відомості про [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , як про батька дитини. Зобов`язати другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( код ЄДРПОУ: 44920970) виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , як батька з актового запису за №430 від 147 березня 2023 року про народження дитини - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] судові витрати. Позивач [PERSON] та адвокат Марченко М.М. в судове засідання не з`явились, однак адвокат спрямував до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] спрямувала до суду заяву про розгляд справи без її участі та повідомила, що не визнає позовні вимоги позивача. Представник відповідачки [PERSON] спрямувала до суду відзив на позовну заяву в якій зазначила, що відповідачка впевнена та цілком переконана, в тому що [PERSON] є біологічним батьком їх спільної дитини - [PERSON] . Позивач ніколи не висловлював відповідачці свої припущення з приводу того, що він не є біологічним батьком дитини. В них ніколи не було сумнівів чи суперечок з даного приводу, оскільки вони обоє були впевнені в тому, що позивач біологічний батько [PERSON] . Звертає увагу суду на те, що після народження сина позивач самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини, жодних коштів на утримання дитини не надавав, як і не надає надалі. Маючи на руках дитину, якій декілька місяців, будучи внутрішньо переміщеною особою, відповідачка була у безпорадному стані, що і стало підставою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання їх спільного сина. Однак по сьогоднішній день батько дитини не надав відповідачці жодних коштів на утримання дитини і вже майже рік не сплачує аліменти. Підтвердженням цього є постанова державного виконавця від 20.02.2024 року про звернення стягнення на його заробітну плату, в якій зазначено, що позивач отримує дохід у військовій частині [NUMBER] , однак його заборгованість по аліментам складає 26 549,32 гривень. Після погіршення відносин з відповідачкою, всі дії позивача направлені виключно на припинення будь - яких сімейних відносин як з самою відповідачкою, так і з їх спільним сином. Відповідачка також звернула увагу суду на те, що вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати, які вона понесла у зв`язку із розглядом справи, які складаються з витрат на оплату правової допомоги у розмірі 4 000,00 гривень. Представник третьої особи Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 січня 2023 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено актовий запис №32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 січня 2023 року (а.с.12). [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.13). Як вбачається із висновку експерта від 24.07.2024 року №СЕ -19/126-24/5378-БД, який був виготовлений на підставі ухвали Садгірського районного суду м.Чернівці від 18.04.2024 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність походження ДНК - профілів від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] становить не менше ніж 99,999%, таким чином батьківство практично доведене (а.с.60-74). Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Батьківство можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. У відповідності до п.2.16.4., п.2.1.6 Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Враховуючи вище викладене, взявши до уваги висновок експерта, згідно якого біологічним батьком дитини [PERSON] на 99,9 % може бути [PERSON] , а тому суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2. ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмовити в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Відповідно до постанов Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved