Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог та доводів заявника 29 травня 2024 року представник заявника [PERSON] - адвокат Щукін Олександр Сергійович, який діє в інтересах заявника на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 28 травня 2024 року серії ВН 1370509, звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме в період з [INFO] по день смерті [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), яка настала [INFO] . 29 травня 2024 року до суду разом із вищезазначеною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] адвокатом Щукіним О.С. була подана заява про виклик свідків. Свою заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] обґрунтовує наступними доводами, що підтверджуються доданими до заяви доказами. [PERSON] з 01 лютого 2022 року по день своєї смерті ( [INFO] ) постійно проживала однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та дружина. Із 01 лютого 2002 року та по час смерті [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованих шлюбах не перебували. Із 01 лютого 2002 року та по час смерті [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за наступними адресами: -у період з 01 лютого 2002 року по 28 жовтня 2021 року включно у квартирі [ADDRESS] , що належала [PERSON] на праві приватної власності; -у період з 29 жовтня 2021 року по [INFO] року (день смерті [PERSON] ) включно у квартирі [ADDRESS] , що була придбана 29 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] у спільну часткову власність у рівних частках. Увесь період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю з 01 лютого 2002 року по [INFO] року (день смерті [PERSON] ) [PERSON] та [PERSON] ставились один до одного як до членів однієї сім`ї, свідомо купували нерухоме майно для подальшого сталого спільного сімейного користування, вели спільне господарство та побут, зокрема несли спільні витрати на утримання зазначених вище квартир та утримання своєї сім`ї загалом. Також, за фактичною позицією заявника, [PERSON] та [PERSON] з моменту утворення сім`ї (01 лютого 2002 року) мали єдиного сімейного лікаря, якого спільно відвідували; на прийомах у сімейного лікаря ставились один до одного як до подружжя з взаємною турботою та повагою; визначили один одного, як єдиних членів сім`ї (другого з подружжя) з якими необхідно виходити на зв`язок у випадку невідкладних ситуацій зі здоров`ям та наданням медичної допомоги; ретельно дбали про здоров`я один одного; завжди ставилися один до одного як до подружжя та розбудовували сімейні стосунки на засадах взаємоповаги та любові; спільно несли витрати з оплати комунальних та інших платежів, що виникали у зв`язку із їхнім спільним проживанням у квартирах, а також витрат з поточного ремонту житла де вони проживали; Окремо заявник зазначає, що виключно він поніс усі витрати з організації поховання [PERSON] та ритуальних послуг, пов`язаних із смертю [PERSON] 12 квітня 2024 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Людмилою Степанівною на підставі заяви [PERSON] була заведена спадкова справа № 11/2024 до майна [PERSON] 12 квітня 2024 року листом Приватного нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіної Людмили Степанівни від 12 квітня 2024 року № 138/01-16 [PERSON] було повідомлено, що [PERSON] для отримання у спадщину майна [PERSON] необхідно підтвердити факт проживання із [PERSON] однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] (смерті [PERSON] , що мала місце [INFO] року). Згідно з фактичною позицією заявника, інших спадкоємців окрім нього щодо спадкового майна [PERSON] не існує та заяв на вступ у спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] від інших осіб у терміни та у порядку визначеному чинним законодавством України не надходило, що свідчіть про відсутність будь-яких спорів щодо спадкового майна [PERSON] . Згідно з фактичною позицією заявника чинне законодавство України не передбачає іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ніж встановлення відповідного юридичного факту у судовому порядку за правилами окремого провадження. Таким чином, подання [PERSON] заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] є необхідним для виникнення у [PERSON] права на спадкування спадкового майна [PERSON] . Рух справи 29 травня 2024 року згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Бескровного Я.В. 03 червня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] за участю заінтересованої особи: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ладіної Людмили Степанівни та постановлено здійснити розгляд справи в порядку окремого провадження. Також ухвалою суду від 03 червня 2024 року до участі у справі, в якості заінтересованої особи було залучено Одеську міську раду;призначено засідання, встановлено строк для подання заінтересованими особами письмових пояснень щодо суті заявлених вимог, обставин і фактів, зазначених у заяві [PERSON] 18 липня 2024 року до канцелярії суду надійшло клопотання представника заінтересованої особи Одеської міської ради про витребування від Відділу ДРАЦС в м.Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб на [PERSON] та [PERSON] , а також записів про розірвання шлюбу на цих же осіб. Крім того представник заінтересованої особи Одеської міської ради просила суд витребувати від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ладіної Людмили Степанівни належним чином посвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 24 липня 2024 року під час проведення відкритого судового засідання ухвалою суду вищезазначене клопотання представника заінтересованої особи Одеської міської ради було задоволено та витребувано від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ладіної Людмили Степанівни належним чином посвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] ; витребувано від Відділу ДРАЦС в м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб на [PERSON] та [PERSON] , а також повні витяги актових записів про розірвання шлюбу на [PERSON] та [PERSON] 24 липня 2024 року під час проведення відкритого судового засідання протокольною ухвалою суду була задоволена заява представника [PERSON] адвоката Щукіна О.С. про виклик свідків. 12 серпня 2024 року через ЄСІТС (вх. суду 48580/24-Вх) до суду від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ладіної Людмили Степанівни надійшла належним чином посвідчена копія спадкової справи№ 11/2024, заведеної після смерті [PERSON] 20 серпня 2024 року до канцелярії суду (вх. суду 50292/24-Вх) від Відділу ДРАЦС в м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб на [PERSON] та [PERSON] , а також повні витяги актових записів про розірвання шлюбу на [PERSON] та [PERSON] 26 серпня 2024 року через ЄСІТС (вх. суду 51774/24-Вх) до суду від представника [PERSON] адвоката Щукіна О.С. надійшли додаткові письмові пояснення у яких надавалася власна оцінка доказам у справі, витребуваним на виконання ухвали суду від 24 липня 2024 року та зазначена актуальна судова практика щодо розгляду заяв про встановлення подібних юридичних фактів. 27 серпня 2024 року через ЄСІТС (вх. суду 51920/24-Вх) до суду від представника [PERSON] адвоката Щукіна О.С. надійшло клопотання про заміну одного із свідків на заявника [PERSON] , який готовий надати особисті свідчення, як свідок у справі. Заява обумовлена тим, що первісно заявлений свідок [PERSON] мобілізований до лав ЗСУ та не зможе прибути до суду у судове засідання для надання свідчень. 28 серпня 2024 року під час проведення відкритого судового засідання за участю [PERSON] , представника [PERSON] адвоката Щукіна О.С. та представника заінтересованої особи Одеської міської ради був допитаний у якості свідка [PERSON] , а також були допитані наступні свідки, заявлені представником [PERSON] адвокатом Щукіним О.С.: - [PERSON] ; [INFO] , що з 27 лютого 1998 року та по теперішній час мешкає у квартирі [ADDRESS] була сусідом та другом сім`ї [PERSON] та [PERSON] ; - [PERSON] ; [INFO] , що з 23 липня 1981 року та по теперішній час мешкає у квартирі [ADDRESS] була сусідом та другом сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Участь у справі сторін та інших учасників справи. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Щукін О.С. у судове засідання не з`явилися. Адвокатом Щукіним О.С. до канцелярії суду була подана заява про проведення судового засідання без участі [PERSON] та його представників. Одночасно адвокат Щукін О.С. просив задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту проживанняоднією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] у повному обсязі. Заінтересована особа - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ладіна Людмила Степанівна в судове засідання не з`явилася, пояснення (заперечення) не подала, про час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. Представники заінтересованої особи-Одеської міської ради в судове засідання не з`явилися, пояснення (заперечення) не подали, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3ст. 211 ЦПК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Суд вважає, що зазначені нижче обставини та факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] є доведеним наступними доказами, що містяться у матеріалах справи. [INFO] померла громадянка України [PERSON] про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис N 994 від 30 січня 2024 року. Зазначені вище обставини підтверджуються Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 30 січня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Із 01 лютого 2002 року та по час смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованих шлюбах не перебували. Зазначені вище обставини підтверджуються наданими Відділом ДРАЦС в м.Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) на виконання ухвали суду від 24 липня 2024 року повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб на [PERSON] та [PERSON] , а також повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу на [PERSON] та [PERSON] . Із 01 лютого 2002 року та по час смерті [PERSON] та [PERSON] проживали разом за наступними адресами: -у період з 01 лютого 2002 року по 28 жовтня 2021 року включно у квартирі [ADDRESS] , що належала [PERSON] на праві приватної власності; -у період з 29 жовтня 2021 року по [INFO] року (день смерті [PERSON] ) включно у квартирі [ADDRESS] , що була придбана 29 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] у спільну часткову власність у рівних частках. Зазначені вище обставини підтверджуються наступними доказами: паспортом громадянина України, [PERSON] серія [NUMBER] , виданим 22 серпня 2001 року Київським РВ УМВС України в Одеській області; Інформаційною довідкою від 28 травня 2024 року № 380373904 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю з 01 лютого 2002 року по [INFO] (день смерті [PERSON] ) підтверджується також наступними письмовими доказами, що були додані до заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] : -Характеристика сім`ї [PERSON] та [PERSON] , надана 21 травня 2024 року Савінською О.Д. лікарем загальної практики - сімейним лікарем вищої категорії, котра працює у Амбулаторії № 5 КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ № 3» ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ. З зазначеного вище доказу, зокрема, випливає, що [PERSON] та [PERSON] з моменту утворення сім`ї (01 лютого 2002 року) мали єдиного сімейного лікаря, якого спільно відвідували; на прийомах у сімейного лікаря ставились один до одного як до подружжя з взаємною турботою та повагою; визначили один одного, як єдиних членів сім`ї (другого з подружжя) з якими необхідно виходити на зв`язок у випадку невідкладних ситуацій зі здоров`ям та наданням медичної допомоги; ретельно дбали про здоров`я один одного. -Характеристика сім`ї [PERSON] та [PERSON] , надана 07 травня 2024 року ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИМ КООПЕРАТИВОМ «КИЇВСЬКИЙ-11». З зазначеного вище доказу, зокрема, випливає, що [PERSON] та [PERSON] в період проживання у квартирі [ADDRESS] ставилися один до одного як до подружжя та розбудовували сімейні стосунки на засадах взаємоповаги та любові; спільно несли витрати з оплати комунальних та інших платежів, що виникали у зв`язку із їхнім спільним проживанням у квартирі, а також витрат з поточного ремонту квартири де вони проживали; -Довідка про склад сім`ї [PERSON] та [PERSON] , видана 07 травня 2024 року ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИМ КООПЕРАТИВОМ «КИЇВСЬКИЙ-11»; З зазначеного вище доказу, випливає, що лише [PERSON] та [PERSON] у період з 01 лютого 2002 року по 28 жовтня 2021 року включно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS] ; інші особи у зазначеній вище квартирі не проживали та зареєстровані не були. -Характеристика сім`ї [PERSON] та [PERSON] , надана 10 травня 2024 року ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИМ КООПЕРАТИВОМ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ-26»; З зазначеного вище доказу, зокрема, випливає, що [PERSON] та [PERSON] в період проживання у квартирі [ADDRESS] ставилися один до одного як до подружжя та розбудовували сімейні стосунки на засадах взаємоповаги та любові; спільно несли витрати з оплати комунальних та інших платежів, що виникали у зв`язку із їхнім спільним проживанням у квартирі, а також витрат з поточного ремонту квартири де вони проживали; -Довідка про склад сім`ї [PERSON] та [PERSON] , видана 07 травня 2024 року ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИМ КООПЕРАТИВОМ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ-26»; З зазначеного вище доказу, випливає, що лише [PERSON] та [PERSON] у період з 29 жовтня 2021 року по [INFO] року включно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS] ; інші особи у зазначеній вище квартирі не проживали та зареєстровані не були. -Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане 30 січня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); -Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00043336976, виданим 30 січня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); -Свідоцтво про поховання [PERSON] № 7, видане 30 січня 2024 року Комунальним підприємством «Таїрове» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області. З зазначених вище доказів випливає, що виключно [PERSON] здійснив поховання [PERSON] , оскільки відповідні документи видаються виключно особі, котра фактично здійснила поховання померлого. -Дозвіл на бронь 2-х місць на кладовищі № 6, узгоджений 27 жовтня 2023 року Комунальним підприємством «Таїрове» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області; -Договір замовлення від 30 січня 2024 року на надання послуг з поховання [PERSON] ; -Замовлення (меню поминального столу) від 30 січня 2024 року щодо поминок [PERSON] ; -Замовлення (меню поминального столу) від 09 березня 2024 року щодо поминок [PERSON] .. З зазначених вище доказів випливає, що виключно [PERSON] поніс усі витрати з організації поховання [PERSON] та ритуальних послуг, пов`язаних із смертю [PERSON] -спільними фотографіями [PERSON] та [PERSON] у кількості 11 штук зроблених у різні роки періоду з 01 лютого 2002 року по [INFO] року на яких вони разом сфотографовані на спільному відпочинку та на час сімейних, релігійних та інших свят. З зазначених вище доказів випливає, що [PERSON] та [PERSON] завжди відчували та вели себе як одна сім`я та відповідне ставлення до них було й з боку оточуючих. 28 серпня 2024 року під час проведення відкритого судового засідання за участю [PERSON] , представника [PERSON] адвоката Щукіна О.С. та представника заінтересованої особи Одеської міської ради був допитаний у якості свідка [PERSON] , а також були допитані наступні свідки, заявлені представником [PERSON] адвокатом Щукіним О.С.: - [PERSON] ; [INFO] , що з 27 лютого 1998 року та по теперішній час мешкає у квартирі [ADDRESS] була сусідом та другом сім`ї [PERSON] та [PERSON] ; - [PERSON] ; [INFO] , що з 23 липня 1981 року та по теперішній час мешкає у квартирі [ADDRESS] була сусідом та другом сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Зазначені вище свідки повністю підтвердили усі обставини, зазначені [PERSON] у заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] та особисто підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю з 01 лютого 2002 року по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні майнові та немайнові права та обов`язки: перебували у стосунках саме як сім`я оскільки несли спільні витрати на утримання сім`ї, вели спільний бюджет, купували нерухоме та інше майно для спільного користування, несли спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали один одному взаємну допомогу. Після дослідження судом копії спадкової справи № 11/2024, заведеної Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Людмилою Степанівною було встановлено, що у ній відсутні заяви на вступ у спадщину від інших осіб, які вважають себе спадкоємцями щодо спадкового майна [PERSON] . У контексті вище із врахуванням приписів ч. 1 ст. 1270 ЦК України (Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини) та ч. 1 ст. 1272 ЦК України (Якщо спадкоємець протягом строку, встановленогост. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її) суд приходить до висновку, що на час прийняття рішення у справі відсутні спори щодо спадкового майна [PERSON] та судове рішення, що буде прийняте за результатами розгляду Заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] не вплине на спадкові права й обов`язки інших осіб. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення Європейського Суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. theUnitedKingdom), заява N 4451/70, § 36. Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі N 761/16555/23. Також Верховним Судом у даній справі вказано, що суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (див. постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі N 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі N 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі N 520/19532/19 (провадження N 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі N 554/10125/20 (провадження N 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі N 759/12740/21 (провадження N 61-126св22)). Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року по справі N 278/304/23, де також зазначено, що необхідність встановлення факту родинних відносин для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору. Таким чином, необхідність встановлення факту спільного проживання для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору. Інших перепон, окрім встановлення факту родинних відносин, для отримання свідоцтва про спадкування за законом в позасудовому порядку не існує, нотаріусом у відмові про вчинення нотаріальної дії не зазначено інших підстав, які заважають йому видати свідоцтво про спадкування їй як спадкоємцю четвертої черги, а, відтак, у даній справі відсутній будь-який спір, у тому числі, спір про право. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 Сімейного кодексу України (наділ - «СК України») про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності СК України. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до п. п. 4.1 та 4.2 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Тож, встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини із [PERSON] , як спадкодавцем необхідно [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав, як спадкоємця четвертої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Статтею 1216 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до пункту 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі статтею 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в статтях 1261-1265 ЦК України. Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 2, 3 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 4 ст. 3СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2019 року у справі N 461/4689/15-ц. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі N 320/4964/17 (провадження N 61-42073ск18) також зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. При прийняття рішення у справі суд також враховує, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням нормКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживатиоднією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані уст. 3 СК України. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявник посилався як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні заяви [PERSON] . А саме з огляду на вищевикладені приписи чинного законодавства України та судової практики, обставини та докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 01 лютого 2002 року по день смерті [PERSON] ( [INFO] ) проживали однією сім`єю. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення за результатами розгляду справ окремого провадженнясудові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved