Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором мотивуючи тим, що 14.01.2020 між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладено Угоду про надання кредиту №491018043 відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 13 395,72 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 15.01.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,90 %. 14.01.2020 між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладено Угоду про надання кредиту №491018045 відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 11 299,90 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 15.01.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,90 %. 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» (далі-ТОВ «ФК «Флексіс») укладено договір факторингу №2, за умовами якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс»» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №491018043, укладеним із [PERSON] 18.05.2021 ТОВ «ФК «Флексіс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до Договору факторингу №18-05/2021, в тому числі за кредитним договором №491018043, укладеним із [PERSON] 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» укладено договір факторингу №2, за умовами якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс»» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №491018045, укладеним із [PERSON] 18.05.2021 ТОВ «ФК «Флексіс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до Договору факторингу №18-05/2021, в тому числі за кредитним договором №491018045, укладеним із [PERSON] . Оскільки відповідачка [PERSON] в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань за договором кредиту №491018043 від 14.01.2020, тому ТОВ «Коллект Центр» просить суд стягнути з неї з заборгованість станом на дату формування позовної заяви 27.08.2024 в сумі 23 402,11 грн., з яких: 13 022,13 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 9 956,82 грн. - заборгованості за відсотками, 42,81 грн. - 3% річних, 380,35 грн. - інфляційні втрати; за договором кредиту №491018045 від 14.01.2020, заборгованість в сумі 19 740,46 грн., з яких: 10 984,62 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 8 398,90 грн. - заборгованості за відсотками, 36,11 грн. - 3% річних, 320,83 грн. - інфляційні втрати, а також 3028 грн. понесених витрат по сплаті судового збору та 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06.09.2024відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадженняз повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, у позовній заяві просить проводити розгляд справи у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Відзив не подала, будь-яких заяв до суду не направляла. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2020 Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №491018043 шляхом підписання Оферти на укладення угоди про надання кредиту, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 13 395,72 грн. на 24 міс., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 15.01.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,90 %. Кредитний договір підписаний власноручним підписом [PERSON] . Також згідно Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №491018043 було встановлено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який [PERSON] власноручно підписала. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером №211060 від 15.01.2020. Користування [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку за період з 14.01.2020 по 17.05.2021. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №491018043 від 14.01.2020 відповідачка взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у сумі 23 402,11 грн., з яких: 13 022,13 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 9 956,82 грн. - заборгованості за відсотками, 42,81 грн. - 3% річних, 380,35 грн. - інфляційні втрати. 14.01.2020 Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №491018045 шляхом підписання Оферти на укладення угоди про надання кредиту, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 11 299,90 грн. на 24 міс., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 15.01.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,90 %. Кредитний договір підписаний власноручним підписом [PERSON] . Також згідно Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №491018045 було встановлено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який [PERSON] власноручно підписала. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером №215780 від 15.01.2020. Користування [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку за період з 14.01.2020 по 17.05.2021. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №491018045 від 14.01.2020 відповідачка взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у сумі 19 740,46 грн., з яких: 10 984,62 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 8 398,90 грн. - заборгованості за відсотками, 36,11 грн. - 3% річних, 320,83 грн. - інфляційні втрати. 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» (далі-ТОВ «ФК «Флексіс») укладено договір факторингу №2, за умовами якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс»» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №491018043, укладеним із [PERSON] 18.05.2021 ТОВ «ФК «Флексіс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до Договору факторингу №18-05/2021, в тому числі за кредитним договором №491018043, укладеним із [PERSON] 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» укладено договір факторингу №2, за умовами якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс»» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №491018045, укладеним із [PERSON] 18.05.2021 ТОВ «ФК «Флексіс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до Договору факторингу №18-05/2021, в тому числі за кредитним договором №491018045, укладеним із [PERSON] . За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами 1, 2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Станом на дату формування позовної заяви 27.08.2024 заборгованість відповідачки перед позивачем за Кредитним договором №491018043 від 14.01.2020 складає 23 402,11 грн., з яких: 13 022,13 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 9 956,82 грн. - заборгованості за відсотками, 42,81 грн. - 3% річних, 380,35 грн. - інфляційні втрати; за Кредитним договором №491018045 від 14.01.2020, заборгованість складає 19 740,46 грн., з яких: 10 984,62 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 8 398,90 грн. - заборгованості за відсотками, 36,11 грн. - 3% річних, 320,83 грн. - інфляційні втрати. За загальними правилами доказування, визначеними ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаними кредитними договорами, відповідачкою по справі суду не надано. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка [PERSON] порушила умови кредитних договорів у зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 3028 грн. слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Щодо компенсації позивачу витрат на правничу допомогу в сумі 13 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №910/15944/17. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги від №02-01/2023 від 02.01.2023 року. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача також було подано до суду наступні документи: прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги №601 від 30.07.2024 та Акт №1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 та платіжна інструкція №0454040000 від 13.08.2024. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження. Верховний Суд у справі №755/9215/15-ц вказав, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved