Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 гривень на місяць, до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] . Стягнути на користь позивача сплачені судові витрати в розмірі 1073,60 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 27 квітня 2013 року було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за №188575, серії І-ЖД. У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Фактично дитина проживає з позивачем. 09.08.2023 року мати надала свою нотаріально посвідчену згоду на позбавлення її батьківських прав, стосовно її малолітньої дитини [PERSON] . Дитина відвідує Одеський ліцей №10 імені льотчиків - космонавтів Г.Т. Добровольського та Г.С. Шоніна Одеської міської ради. Мати не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться життям дитини, не піклується про ані фізичний, ані про духовний стан дитини. Позивач, на відміну від матері дитини, завжди цікавиться успішністю доньки у школі, активно допомагає класному керівнику, відвідує батьківські збори, мати ні разу не цікавилася життям дитини, батьківських зборів не відвідувала, не брала участі у житті класу та школи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно. Надав заяву про слухання справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, був сповіщений належним чином, свою позицію висловив у наданому до суду висновку. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Між [PERSON] та [PERSON] 27 квітня 2013 року було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за №188575, серії І-ЖД. У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Фактично дитина проживає з позивачем. Дитина фактично проживає разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] відвідує Одеський ліцей №10 імені льотчиків - космонавтів Г.Т. Добровольського та Г.С. Шоніна Одеської міської ради. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. 09.08.2023 року мати надала свою нотаріально посвідчену згоду на позбавлення її батьківських прав, стосовно її малолітньої дитини [PERSON] . Відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться життям дитини, не піклується про ані фізичний, ані про духовний стан дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, [PERSON] , ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дитини. Це проявляється в тому, що мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради вважається доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Висновок обґрунтований тим, що відповідно до договору оренди квартири від 03.08.2023 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з малолітньою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження умов проживання родини від 09.08.2024 року, складеного спеціалістами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради для дитини створені належні умови для виховання та розвитку. Батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , укладено декларацію від 29.03.2024 року №0001-0087-Н8А0 з лікарем - педіатром ТОВ «Дім Мелицини» - Коропець Вірою Василівною . Згідно з довідкою, наданою Одеським ліцеєм №10 імені льотчиків - космонавтів Г.Т. Добровольського та Г.С. Шоніна Одеської міської ради від 22.03.2024 року №185, малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається в зазначеному закладі. Згідно з характеристикою дитина зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця. Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Батько, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню доньки. Відкликається на прохання класного керівника, регулярно відвідує школу. Відповідно до заяви, засвідченої Кобзар Тетяною Валеріївною , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі від 09.08.2023 року за №37, [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом бесіди у телефонному режимі, складеного спеціалістами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.08.2024 року, [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, участі у вихованні та утриманні малолітньої [PERSON] , [INFO] , не приймає. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. ст. 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 164 СК України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Відповідно до ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Такими обов`язками є відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язання забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Дії відповідача щодо оцінки його фактичного усунення від виховання дитини є неправозгідними відповідно до частини 3 статті 155 Сімейного кодексу України. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. З огляду на обставини справи, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав відповідача правомірний, обґрунтований, відповідає нормам ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, заявлений в інтересах дитини і має бути задоволений. Частиною 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). В силу вимог ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 182 цього Кодексу при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За даних підстав суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (за вимогу щодо стягнення аліментів). На підставі викладеного та

Outcome: approved