Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Русанівська Д.Д., звернувся в суд із позовною заявою про оспорювання батьківства, виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження та припинення стягнення аліментів до відповідачки [PERSON] , де третіми особами є Вижницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Служба у справах дітей Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області. Просить виключити відомості про особу [PERSON] , [INFO] , як батька [PERSON] з актового запису №69 від 15 вересня 2017 року, складеного виконавчим комітетом Вашківської міської ради Вижницького району Чернівецької області. Припинити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , які стягуються на підставі виконавчого листа №713/1/18 від 10.09.2018 року, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області (виконавче провадження [NUMBER]) з дня набрання рішенням законної сили. Припинити стягнення аліментів з [PERSON] , на утримання [PERSON] які стягуються на підставі виконавчого листа №713/539/18 від 16.07.2018 року, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області (виконавче провадження [NUMBER]) з дня набрання рішенням законної сили. Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. 26 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Після укладення шлюбу подружжя фактично разом не проживало та спільного господарства не вело. В зв`язку з роботою на відстані, фактично майже не бачились. В лютому 2017 року [PERSON] повідомила, що вагітна та відразу запропонувала розірвати шлюб, однак через її вагітність шлюб розірвано не було. [INFO] народився [PERSON] . 13.03.2018 року на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №713/1/18 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Фастівським відділом державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 19.10.2018 року відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 06.06.2018 року на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №713/539/18 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання ( [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. (дев?ятсот гривень) щомісячно, починаючи з 26.03.2018 року і до досягнення [PERSON] трирічного віку. Фастівським відділом державної виконавчої служби Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 19.10.2018 року відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 29.03.2021 року на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області шлюб між ними було розірвано. Починаючи з травня 2017 року [PERSON] жодного разу не бачив [PERSON] , а після пологів, новонародженого [PERSON], періодично спілкуючись телефоном просив добровільно пройти молекулярно-генетичну експертизу з метою встановити, чи він дійсно є батьком новонародженого [PERSON], але [PERSON] була категорично проти. Проаналізувавши ситуацію та свої періодичні стосунки з [PERSON] , [PERSON] Заяви (клопотання) учасників справи. В підготовче засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з`явились. До початку підготовчого засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В підготовче засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. В підготовче засідання представник третьої особи Вижницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явилась. До початку розгляд справи скерували заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечують щодо задоволення позову. В підготовче засідання представник третьої особи служби у справах дітей Вашківецької міської ради Вижницькому районі Чернівецької області не з`явився. До початку розгляду справи подали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачкою, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню частково. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що з 26 травня 2016 року позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.03.2021 року - розірвано, що підтверджується копією рішення. З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого повторно 14.02.2024 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 20.10.2022 року вбачається, що 20 жовтня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . 13.03.2018 року на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №713/1/18 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується його копією. Фастівським відділом державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 19.10.2018 року відкрито виконавче провадження [NUMBER], що підтверджується копією довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів. 06.06.2018 року на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №713/539/18 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання ( [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. (дев?ятсот гривень) щомісячно, починаючи з 26.03.2018 року і до досягнення [PERSON] трирічного віку. Фастівським відділом державної виконавчої служби Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 19.10.2018 року відкрито виконавче провадження [NUMBER], що підтверджується копією довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2024 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Згідно повідомлення експерта вбачається, що експертом не проведено експертизу, в зв`язку з неявкою сторін та неповнолітньої дитини. Позивач звертаючись з даним позовом зазначив, що не є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на момент народження дитини йому не було відомо про це. Вказана обставина на яку посилається позивач, не оспорюється відповідачкою [PERSON] , яка подала заяву про визнання позову. Оскільки [PERSON] відповідно до ч.1 ст.122 СК України записаний батьком дитини [PERSON] , [INFO] , однак в дійсності не є його біологічним батьком, є підстави для задоволення позову. Норми закону застосовані судом при розгляді даної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України (далі - СК України), передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено у п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Таким чином, суд, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, вважає за необхідне виключити відомості про особу [PERSON] , [INFO] , як батька [PERSON] з актового запису №69 від 15 вересня 2017 року, складеного виконавчим комітетом Вашківської міської ради Вижницького району Чернівецької області. Зі змісту ст.80 СК України слідує, що зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають саме батьки. Відповідно до ст. 121 СК України загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати аліментів та заборгованостей, які утворилися за період, коли він був записаний батьком дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Аліменти - це кошти для утримання, які закон зобов`язує платити одного з батьків неповнолітньої дитини. Їх можуть перераховувати в добровільному порядку, а можуть - за рішенням суду. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положеньстатті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є ( і, відповідно ніколи не був) батьком дітей. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №511/219/18, відповідно до якої виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько, а також в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №477/1165/20, відповідно до якої виключення запису про батьківство є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дитини. Таким чином, враховуючи норми закону, об`єктивно дослідивши обставини справи, суд, вважає, що позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та на утримання відповідачки [PERSON] , підлягають частковому задоволенню, а саме [PERSON] підлягає звільненню від сплати аліментів, які стягуються на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та на утримання відповідачки [PERSON] , з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3633,60 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачкою до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 1816,80 грн. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 1816,80 грн.

Outcome: partial