Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 24.10.1998 року він уклав шлюб з відповідачкою. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Спочатку їхні сімейне життя складалося добре. Проте, з 2012 року фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. Так, рішенням Пештського центрального районного суду від 28.10.2016 року встановлено, що з 28.02.2013 року [PERSON] фактично проживала з ним, і в них [INFO] народилася спільна дитина [PERSON] . Спільне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем одне одного. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким що суперечить його інтересам, інтересам відповідача, та інтересам іншої дитини позивача. Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу він прийняв остаточно і змінювати його не має намірів. А тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду зяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов визнає, просить шлюб між нею та позивачем розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 24.10.1998 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що повторно видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Неповнолітні дітей у сторін немає. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві з 2012 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Як убачається з рішення Пештського центрального районного суду від 28.10.2016 року, з 28.02.2013 року [PERSON] фактично проживає з [PERSON] , і [INFO] у них народилася спільна дитина [PERSON] . Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачкою, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнала. Також просила розірвати шлюб між нею та позивачем. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~ СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved