Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

На підставі частини 6 статті 259 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в підготовчому засіданні 03 жовтня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 02 січня 2024 року [PERSON] (після реєстрації шлюбу 03 лютого 2024 року змінила прізвище на [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] з вимогою про визнання [PERSON] батьком її дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що в період перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , від якого й народила дитину, однак батьком дитини записано [PERSON] .. Позивач [PERSON] , посилаючись на те, що біологічним батьком дитини є [PERSON] , прохає визнати його батьком дитини [PERSON] та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини (а.с.1-4). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, проведення підготовчого засідання вперше було призначено на 21 березня 2024 року (а.с.17), яке не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному (а.с.31). В подальшому проведення підготовчого засідання було призначено на 14 травня 2024 року. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2024 року призначено судову генетичну експертизу із зупиненням провадження у справі на час її проведення, а справу скеровано до Львівського НДЕКЦ МВС України для проведення вищевказаної експертизи (а.с.43-44). В подальшому згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2024 року провадження було поновлено для розгляду клопотання експерта (а.с.53) та 05 липня 2024 року повторно зупинено на час проведення експертизи (а.с.59). 27 серпня 2024 року до канцелярії Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшов висновок експерта №СЕ-19/114-24/13296-БД від 14 серпня 2024 року за результатами проведеної молекулярно- генетичної експертизи, а тому ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 серпня 2024 року поновлено провадження у справі та проведення підготовчого засідання було призначено на 03 жовтня 2024 року (а.с.80). Позивач[PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.81), в підготовче засідання не з`явилась. Разом з тим, у відповідних письмових заявах, поданих нею до суду, зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, прохала суд провести розгляд справи без її участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів та задовольнити її позов у повному обсязі (а.с.19,84). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином кожен окремо (а.с.82,82 зворотна сторона), в підготовче засідання не з`явились, правом подати відзив на позовну заяву не скористались. Разом з тим, у відповідних письмових заявах, поданих кожним з відповідачів окремо до суду, обставини, викладені в позовній заяві, підтвердили та вказали, що ними визнаються позовні вимоги у повному обсязі, прохали суд провести розгляд справи без їхньої участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.20-21,22,23-24,86,87). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ «ЦНАП», про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.81 зворотна сторона), в підготовче засідання не з`явився. Разом з тим, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, начальник відділу «ЦНАП» Чопик О. прохала суд провести розгляд справи без її участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.28-29). Частинами 3 та 4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, а також положень стст.211,223 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію сторін у справі, викладену позивачем в позовній заяві та додаткових заявах, поданих до суду, а відповідачами у відповідних письмових заявах, поданих до суду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2021 року, який було розірвано згідно з рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2023 року (а.с.11-12). [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , яке було видане 26 грудня 2023 року відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, де матір`ю дитини вказана [PERSON] , а батьком - [PERSON] (а.с.8,85). Відповідно до ст.122 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ст.133 СК України). Оскільки дитина - [PERSON] була народжена не пізніше десяти місяців після припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , тому, відповідно до вимог ст.122 СК України, правомірно в актовому запису про народження дитини і, відповідно, у свідоцтві про її народження, батьком зазначений [PERSON] .. З письмових пояснень позивача [PERSON] , котра згідно свідоцтва про шлюб 03 лютого 2024 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », встановлено, що вона та відповідач [PERSON] в момент зачаття дитини проживали разом однією сім`єю (а.с.1-4,38). Відповідачі правом подати відзив на позовну заяву не скористались, будь-яких заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надали. Натомість, вищевзазначені обставини у справі відповідачі не оспорювали, фактично їх визнали, про що зазначили в заяві по суті справи, кожен окремо (а.с.20-21,22-23,86,87), а тому у відповідності до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова) особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. За змістом п.9 Постанови відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. З висновку експерта №СЕ-19/114-24/13296-БД від 14 серпня 2024 року, вбачається, що біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , в межах здійсненого дослідження - не виключається; ймовірність даної події становить 99,99999999%, тобто, підтверджується ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] (а.с.63-70). Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення від 07 травня 2009 року у справі KALACHEVA v.RUSSIA, №3451/05, §34). Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», що затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року за №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, - зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. А, відповідно до п.2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011року за №96/5 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011року за №55/18793, - рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно п.2.16.4. цих же Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства), в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно зі ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав та достатніх доказів для задоволення позовних вимог щодо визнання [PERSON] батьком малолітньої [PERSON] , та виключення з актового запису про народження цієї дитини відомостей про [PERSON] як про батька дитини, а також щодо внесення змін до актового запису дитини з внесенням в графі «батько» даних [PERSON] , змінивши, відповідно, прізвище та по батькові дитини, оскільки відповідачі позов визнали, а матеріали справи не містять доказів на спростування вимог позивача. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved