Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до Бродівського районного суду Львівської області зі заявленими вимогами, в яких просить суд встановити факт, що свідоцтво № [NUMBER] видане 30 червня 1980 року Дрогобицьким кооперативним професійно-технічним училищем Львівської облспожиспілки [PERSON] , належить їй, [PERSON] . Заявниця зазначає, що з 01 вересня 1978 року по 29 червня 1980 року навчалася у Дрогобицькому кооперативному професійному-технічному училищі Львівської облспоживспілки та отримала кваліфікацію кухаря четвертого розряду та отримала свідоцтво про закінчення навчання за [NUMBER]. У свідоцтві про закінчення навчання за [NUMBER] допущено помилку в написанні по батькові у зв`язку із неправильним перекладом із російської на українську мову, а саме, замість вірного по батькові - « [PERSON] », помилково було вказано - « [PERSON] ». У зв`язку із вказаною помилкою їй не можуть зарахувати період навчання до загального трудового стажу, а тому ГУ ПФУ надали відмову у призначенні пенсії. Вказує, що іншої можливості виправити дану описку, окрім як звернутися до суду з метою встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа не має, а встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа необхідне для зарахування періоду навчання до загального трудового стажу та призначення пенсії. Ухвалою судді від 30 липня 2024 року заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. За заявою представника заявника, ухвалою судді від 06 серпня 2024 року продовжено строк для усунення недоліків заяви. За заявою представника заявника, ухвалою судді від 05 вересня 2024 року продовжено заявнику строк на усунення недоліків. Ухвалою судді від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Судове засідання у справі призначено на 09 жовтня 2024 року. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] заяву [PERSON] підтримала, просила її задовольнити та встановити факт, що свідоцтво № [NUMBER] від 30 червня 1980 року видане Дрогобицьким кооперативним професійно-технічним училищем Львівської облспоживспілки [PERSON] належить [PERSON] . Додатково вказала, що неправильне зазначення в імені заявниці по батькові пов`язане з неправильним перекладом з російської на українську мову, яку допустили при заповненні свідоцтва. В судовому засіданні представник заінтересованої особи Головного управління ПФУ у Львівській області Мазан С.Р. пояснила, що заявниця звернулася до ПФУ для оформлення пенсії, оскільки у свідоцтві № [NUMBER] від 30.06.1980 зазначено по батькові [PERSON] , що не відповідає по батькові в свідоцтві про шлюб [PERSON] , заявнику відмовлено у призначенні пенсії за доданими документами оскільки до страхового стражу не зараховано період навчання з 01.09.1978 по 29.06.1980 у навчальному закладі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 31 травня 1978 року [PERSON] народилася [INFO] . 06 червня 1981 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 11 жовтня 2023 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що трудова книжка [NUMBER] , заповнена російською мовою [INFO] , на ім`я « [PERSON] », [INFO] . На титульній сторінці трудової книжки міститься відмітка про зміну прізвища на « [PERSON] », на підставі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06.06.1981, українською мовою написання імені заявниці відсутнє. Свідоцтво № [NUMBER] від 30 червня 1980 року видано [PERSON] . Відповідно до якого, заявниця 01 вересня 1978 року вступила до Дрогобицького кооперативного професійно-технічного училища Львівської облспоживспілки і 29 червня 1980 року закінчила повний курс названого училища. Також, свідоцтво № [NUMBER] містить запис російською мовою де ім`я вказано « [PERSON] ». Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 25 грудня 1998 року, [PERSON] , народилась [INFO] . Ім`я заявника російською мовою вказано « [PERSON] ». Відповідно до Рішення головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії від 12 липня 2024 року, [PERSON] не враховано період навчання згідно свідоцтва № [NUMBER] від 30 червня 1980 року, оскільки в свідоцтві зазначено « [PERSON] », що не відповідає по батькові в свідоцтві про шлюб [PERSON] . Згідно з Архівною довідкою № 776 від 10 вересня 2024 року, виданою Львівським кооперативним фаховим коледжем економіки і права, встановлено, що [PERSON] навчалася в Дрогобицькому середньому кооперативному профтехучилищі за спеціальністю «Кухар» з 01 вересня 1978 року (наказ № 1 від 01.09.1978 р) . Відповідно до листа Львівського кооперативного фахового коледжу економіки і права від 19 вересня 2024 року № 868, заявнику повідомлено, що виправлення у свідоцтві про навчання № [NUMBER] від 30 червня 1980 року не є можливим, так як правонаступник Дрогобицького кооперативного професійно-технічного училища законодавчо не наділений таким повноваженням, рекомендовано звернутися до суду. Відтак, наявність розбіжностей в свідоцтві № [NUMBER] в написанні по батькові заявниці, впливає на обсяг її прав, а саме на зарахування періоду навчання в період трудової діяльності та відповідно на призначення пенсії. У зв`язку з цим, у заявниці виникла необхідність звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва № [NUMBER] виданого 30 червня 1980 року Дрогобицьким кооперативним професійно-технічним училищем Львівської облспоживспілки. У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва № [NUMBER] виданого 30 червня 1980 року Дрогобицьким кооперативним професійно-технічним училищем Львівської облспоживспілки залежить реалізація заявницею права на пенсійне забезпечення. Із доказів у справі вбачається, що свідоцтво № [NUMBER] видане 30 червня 1980 року Дрогобицьким кооперативним професійно-технічним училищем Львівської облспоживспілки видане [PERSON] . Водночас, унаслідок помилки під час заповнювання відповідних граф у правовстановлюючому документі, а саме у вказаному свідоцтві № [NUMBER] помилково зазначено по батькові заявниці, як: « [PERSON] ». Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності [PERSON] Свідоцтва № [NUMBER] виданого 30 червня 1980 року Дрогобицьким кооперативним професійно-технічним училищем Львівської облспоживспілки [PERSON] . Встановлення фактів, про які просить суд заявниця, не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, зокрема, виникнення права на зарахування періоду роботи і навчання до трудового стажу для призначення пенсії. Враховуючи, що заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності свідоцтва № [NUMBER] , надані [PERSON] докази є належними, допустимими, достовірними та в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви, а вказані у заяві обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, відтак суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved