Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач в особі представника позивача [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 128 930,45 грн., а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначав, що 23.11.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір за №6/3272922. Так, відповідно до п. 1.1 договору, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 80 000 грн. строком на 72 місяці - 23.11.2021 року до 22.11.2027 рік (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника. Відповідно до підпунктів 1.4.1-1.4.2 пункту 1.4. ст. 1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору. Підписанням договору та паспорту споживчого кредиту позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості. Умови кредитування в паспорті споживчого кредиту передбачали: комісію 2,50 % від початкової суми кредиту, яка сплачується щомісячно в гривні, супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включають в себе: моніторинг заборгованості, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, своєчасності сплати платежів. Кредитодавець виконав свій переддоговірний обов`язок та надав всю необхідну інформацію до укладання кредитного договору за №6/3272922 від 23.11.2021 року про споживчий кредит в паспорті споживчого кредиту, де виклав основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та з якими позичальник погодилась, про що свідчить її особистий підпис. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості за № [NUMBER] . Відповідно до п. 5.7 кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами, прийнятих на себе зобов`язань. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір за №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором за №6/3272922 від 23.11.2021 року. 15.09.2023 року передача права вимоги за кредитним договором за №6/3272922 від 23.11.2021 року відбулась до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком, згідно Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги. [PERSON] знаходиться в Реєстрі до договору про відступлення права вимоги за №4-2023 від 29.08.2023 року за №1313. 15.09.2023 року до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором за №4-2023 від 29.08.2023 року до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору за №6/3272922 від 23.11.2021 року. На виконання умов договору відступлення прав вимоги [PERSON] була повідомлена про необхідність перерахувати кошти в сумі 128 930,45 грн., що відповідає розміру поточних зобов`язань за договором. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 21.05.2024 року у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за договором за №6/3272922 від 23.11.2021 року у розмірі: - 128 930,45 грн., яка складається з: рахунок строкової заборгованості: 61767,18 грн.; рахунок простроченої заборгованості: 15805,58 грн.; рахунок нарахованих відсотків: 545,16 грн.; рахунок прострочених відсотків: 12812,53 грн.; рахунок комісії: 2000 грн.; рахунок простроченої комісії: 36000 грн. Станом на день подачі позовної заяви відповідачкою належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.06.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, крім того повідомлялась через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, жодних клопотань та заяв від неї не надходило. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 07.10.2024 року, відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідачка не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачкою заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами, щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Так, судом встановлено, що 19.11.2021 року [PERSON] підписала Заяву-анкету за №0104223-19112021-005 на отримання готівкового кредиту «Свобода» (а.с. 28). 23.11.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір за №6/63272922 (а.с. 17-18). Відповідно до п. 1.1. договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 80 000 грн. строком на 72 місяці - з 23.11.2021 року до 22.11.2027 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Згідно з п. 1.2. договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника за № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.3. договору, для зарахування кредитних коштів позичальник повинен мати відкритий у банку поточний або поточний (картковий) рахунок. Згідно з п. п. 1.4.1-1.4.2 п. 1.4. договору, позичальник зобов`язаний сплачувати: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,50 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає: електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. З метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості за № [NUMBER] в банку. Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту (пункти 2.1., 2.2. договору). Також, [PERSON] отримала пам`ятку за кредитним договором за №6/63272922 від 23.11.2021 року, про що свідчить її власноручний підпис на вказаній пам`ятці (а.с. 19). Додатком №1 до кредитного договору за №6/63272922 від 23.11.2021 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки, з якою відповідач [PERSON] ознайомилась під підпис (а.с. 19-20). Також 19.11.2021 року відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування та Додаток №1 до Паспорта споживчого кредиту (а.с. 23-26). Згідно платіжної інструкції за №40153580-1 від 23.11.2021 року, АТ «Креді Агріколь Банк» перерахувало [PERSON] 80 000 грн. кредиту за кредитним договором за №6/3272922 від 23.11.2021 року (а.с. 29). Також, переказ [PERSON] кредитних коштів у сумі 80 000 грн. підтверджується випискою з рахунку [PERSON] (а.с. 8-16). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором за №6/3272922 від 23.11.2021, у відповідачки [PERSON] за вказаним кредитним договором виникла заборгованість в сумі 128 930,45 грн, яка складається з: строкової заборгованості - 61 767,18 грн, простроченої заборгованості - 15 805,58 грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 545,16 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 12 812,53 грн, комісії - 2 000 грн. та простроченої комісії - 36 000 грн. (а.с. 7). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01.02.2018 року у справі за №569/8962/16-ц. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір про відступлення прав вимоги за №4-2023, відповідно до умов якого АТ «Креді Агріколь Банк» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» приймає належні АТ «Креді Агріколь Банк» права вимоги до боржників (а.с. 30-37). Відповідно до додатку за №1 до договору про відступлення права вимоги за №4-2023 від 29.08.2023 року, яким є Реєстр прав вимоги за №1 від 15.09.2023 року де під №1313 зазначена [PERSON] (а.с. 38-72). Так, згідно з п. 1.1.5. договору про відступлення прав вимоги, право вимоги - означає всі права первісного кредитора за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті сум заборгованості за кредитними договорами, строк платежу за якими настав та /або права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Відповідно до п. 10.1. договору про відступлення прав вимоги, цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили в дату його підписання уповноваженими представниками сторін, зазначену на його початку. 15.09.2023 року [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором за №6/3272922 від 23.11.2021 року (а.с. 73). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Однак у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконує. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526, ст. 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст. ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Таким чином судом установлено, що відповідачкою було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитного договору. Що стосується питання про стягнення прострочених відсотків в розмірі 12 812,53 грн. які, починаючи з 23.03.2022 року по 15.09.2023 року (а.с.73), нараховувалися [PERSON] позивачем, то суд зазначає наступне: Так, з 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України за №64/2022 введено воєнний стан, який діє і до теперішнього часу. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). КЦС ВС в постанові від 11.07.2024 року у справі за №727/1033/21 зазначив, що оскільки проценти - це плата за користування чужими грошима (ст. 1048 ЦК України), а згідно з положенням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з 24.02.2022 року нараховані відповідно до вимог ст. 625 ЦПК України інфляційні втрати підлягають списанню, правильними є висновки суду про стягнення з позичальника прострочених процентів за користування кредитними коштами (нараховані, але не сплачені) та інфляційних втрат за період до 23.02.2022 року. За таких обставин, прострочення відповідачкою сплати платежів сталося під час дії воєнного стану і кредитор всупереч вимог Закону, нараховував відсотки за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором в період з 23.03.2022 року по 15.09.2023 року, внаслідок чого утворилася заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 12 812 грн. 53 коп. А відтак суд вважає, що вказані платежі за прострочення виконання за кредитним договором, що нараховані під час дії воєнного стану, підлягають списанню кредитодавцем, а не стягненню з відповідачки, що ґрунтується на згаданих вище правових висновках Верховного Суду. Щодо нарахування комісії суд вважає за необхідне зазначити наступне: Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017 року. За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України за №1734-VIII. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України за №1734-VIII - до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України за №1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України за №1734-VIII Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року за №49 затвердило Правила про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року за №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит - банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку №2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком №1 до Правил про споживчий кредит - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком №2 до Правил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону за №1734-VIII та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі за №496/3134/19), в якій зазначено зокрема, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України за №1734-VIII - до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України за №1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У той же час суд вважає за необхідне зазначити наступне: За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами 2 та 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі за №496/3134/19). Так, згідно з п. п. 1.4.1-1.4.2 п. 1.4. договору, укладеного між сторонами по справі - позичальник зобов`язаний сплачувати: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає: електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Згідно з Додатком №1 до паспорта споживчого кредиту - таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, чиста сума кредиту/сума за розрахунковий період становить 253 636,14 грн, сума кредиту за договором - 80 000 грн., проценти за користування кредитом - 29 636,14 грн. Окрім цього цим же додатком було визначено платежі за супутні послуги банку: комісія за здійснення операції по видачі кредиту - 0,00 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 144 000 грн., інші послуги банку - 0,00 грн. (а.с. 21-22). Тобто, послуги з обслуговування кредитної заборгованості, які перелічені у кредитному договорі (п. 1.4.2.), є пов`язаними виключно з інформуванням про стан кредитної заборгованості. Висновок суду базується на висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 30.11.2023 року у справі за №382/1621/21 з подібними правовідносинами. Таким чином, на думку суду, пункт 1.4.2. договору, яким передбачено сплату позичальником комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50 % щомісячно від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. кредитного договору, є нікчемним відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «КРЕДІ АРГІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що [PERSON] встановлено щомісячну комісію за послуги банку, яка за законом повинна надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, стороною позивача доведено не було. Таким чином пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію (плату за обслуговування кредиту) щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована комісія в сумі 38 000 грн., не підлягає стягненню з відповідачки. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором за №6/63272922 від 23.11.2021 року в сумі 78 117,92 грн, яка складається з: строкової заборгованості - 61 767,18 грн, простроченої заборгованості - 15 805,58 грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 545,16 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовну заяву ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідачки, виходячи з розрахунку: 78 117,92 грн. (розмір задоволених позовних вимог) ? 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) : 128 930,45 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1 467,71 грн.

Outcome: partial