Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг Заболотцівської сільської ради» [PERSON] про визнання права власності. Згідно ухвали суду від 29 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяву, у якій просили проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Відповідно до ч. 1ст.4ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3ст. 12\~ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.13ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом по\~справі встановлено,\~що зметою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на: квартиру [ADDRESS] , Позивачем подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вищепереліченого нерухомого майна. Право власності на квартиру [ADDRESS] виниклу у [PERSON] на підставі розписки від 28 листопада 2016 року, яку [PERSON] власноручно написала та зобов`язувалася передати спірну квартиру у власність Позивача разі неповернення позики на суму сімдесят п`ять тисяч гривень. Спірна квартира належала [PERSON] на праві власності з 25.12.2015 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер:1883, виданий 25.12.2015 р. У зв`язку з неповерненням суми позики [PERSON] у встановлені строки та її відмова від повернення у майбутньому, до [PERSON] перейшло право власності на квартиру [ADDRESS] , яка була передана в заставу згідно Розписки від 28 листопада 2015 року. Для державної реєстрації речових прав перелічених об`єктів, окрім заяви про реєстрації, було долучено також наступні документи: Розписку від 28 листопада 2016 року , а також сплачено державне мито у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». За результатами розгляду поданих заяв, Відповідачем прийнято рішення №72164901 від 20 березня 2024 року про відмову у реєстрації права приватної власності на квартиру, загальною площею 84,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своє рішення мотивує тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З приписів\~ст. 392 ЦК України\~слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. З 01.01.2013 року відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснюють районні, районні у містах, міські, міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, такі відомості вносяться до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений\~постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868\~(далі також - Порядок). Відповідно до Порядку про державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус. За змістом п.1 ч.1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 11 зазначеного Закону\~державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. У ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції, чинній до 16.01.2020 року, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг Заболотцівської сільської ради» [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного ст.ст.\~24,\~26,\~27,\~31-1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~, та

Outcome: approved