Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

20.06.2024 року позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 01.08.2001 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилося троє спільних дітей син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На даний час, шлюбні відносини між нею з відповідачем фактично припинені, спільне господарство та побут не ведуться, у кожного з них власні інтереси. Причиною цьому є різні погляди на шлюб та сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя та примирення з відповідачем є неможливим, їх шлюб існує суто формально. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 01.08.2001 року Відділом РАГС Луцького МУЮ за актовим записом № 667, розірвати. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, просить не надавати строку на примирення. Причиною подання позову стало зловживання відповідачем [PERSON] алкогольними напоями, створює конфлікти, що негативно впливає на їх малолітніх дітей. Просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, суду пояснив, що він дійсно останнім часом вживає алкоголь через складні життєві обставини. Однак, зазначене негативно на його сім`ю не впливає, вважає, що підстави для розірвання шлюбу з позивачкою відсутні. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, 01.08.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом РАГС Луцького МУЮ за актовим записом № 667, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народилося троє спільних дітей син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 5-7). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. Однак, в ході розгляду справи відповідач не просив надати строк на примирення із позивачкою, а суд жодних підстав для встановлення такого з власної ініціативи не вбачає. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові один до одного та різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сторони спільне господарство та побут не ведуть, спільний бюджет у них відсутній, у кожного з них свої власні інтереси. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Також суд приймає до уваги той факт, що позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до його збереження є порушенням права позивачки на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як законний представник дитини з інвалідністю (а.с. 9), а тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved