Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сумської обласної прокуратури, ДУ «Сумський слідчий ізолятор», ГУ ДКСУ України в Сумській області про відшкодування шкоди завданої внаслідок незаконного тримання під вартою і свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.03.2011 року він був затриманий у ході розслідування кримінальної справи досудового розслідування кримінальної справи №112802364, порушеної за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.115 КК України, на підставі ст. 115 КПК України (1960 року). Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 15.03.2011 року йому було обрано запобіжний захід «взяття під варту». В подальшому, в межах досудового розслідування, зазначений запобіжний захід було продовжено до 4 місяців до 12.07.2011 року. Граничною датою його тримання під вартою було 12.07.2011 року. Всупереч вимогам ч.10 ст.156 КПК (1960 року) він не був звільнений з-під варти, тому без наявного, прийнятого в законному порядку рішення про продовження строку тримання під вартою, після 12.07.2011 року продовжував утримуватися в ДУ «Сумський слідчий ізолятор». Лише 17.12.2013 року ухвалою Зарічного районного суду м.Суми по справі № 1-46/12 під час прийняття судом рішення про повернення кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] ст.ст.115 ч.2 п.10,152 ч.4,153 ч.3,185 ч.2,186 ч.2 КК України для організації додаткового розслідування, було прийнято рішення залишити утримання позивача під вартою. В подальшому органом досудового розслідування в процесі дорозслідування кримінальної справи №11280364 було створене нове кримінальне провадження №12014200000000055, внесене до ЄРДР 06.03.2014 року, в межах якого 14.03.2014 року йому вчергове повідомлено про підозру у вчиненні тих самих правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч. 4 ст.152,ч.3 ст.153, п.10 ч.2 ст.115,ч.2 ст.185 КК України. В рамках цього провадження ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 18.04.2014 року продовжено строк тримання під вартою і надалі продовжувався неодноразово. Таким чином, починаючи з 13.07.2011 року внаслідок дій правоохоронних органів Сумської обласної прокуратури та ДУ «Сумський слідчий ізолятор» він безпідставно тримався під вартою, було обмежино його конституційне право на свободу пересування, передбачене ст.29 Конституції України. Просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного тримання під вартою, у розмірі 03 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить задоволити. Представник позивача [PERSON] адвокат Конященкова Т.В. в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить суд позов задоволити. Представник відповідача Сумської обласної прокуратури Циганенко Б.М. в судовому засіданні заперечував проти позову, повідомив, що строк тримання Нагорного під вартою було продовжено до 12.07.2011 року. Листом за вих.№ від 04.7.2011 року кримінальна справа № 111280364 за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 , ч.3 ст.153 , ч.2 ст.185,ч.2 си186 КК України, спрямована до Зарічного районного суду м.Суми для розгляду по суті. З огляду на вимоги ч.5 ст.156 КПК України (в редакції 1960 року), запобіжний захід, обраний стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування, залишався незмінним та під час судового розгляду не обирався. Вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 25.08.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень та остаточно визначено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волію За результатами апеляційного та касаційного розгляду вирок залишено без змін. Тому прокурором не було порушено норм чинного на час розгляду КПК України (1960 року). Вважає, що позивачу не завдано моральної шкоди, оскільки ним не надано жодного доказу на підтвердження завдання моральної шкоди. Представник відповідача ДУ «Сумський слідчий ізолятор» Дубовик О.М. в судовому засіданні заперечував проти позову, повідомив, що підстави для визнання протиправними дій працівників установи щодо тримання [PERSON] під вартою, відсутні. Вважає, що позивачу не завдано моральної шкоди, оскільки ним не надано жодного доказу на підтвердження завдання моральної шкоди. Представник відповідача ГУ ДКСУ України в Сумській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відзиві на позов проти позову заперечували, просить відмовити у задоволенні позовних вимог та виключити з числа відповідачів. 10.11.2023 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі і призначено до підготовче засідання на 14.12.2023 року. Ухвалою суду від 30.04.2024 року закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд на 19.06.2024 року. Справа слуханням відкладалася з різних причин. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 15.03.2011 у справі № 4-368/11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою [PERSON] , обвинуваченому у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (а.с.45-46). Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 11.05.2011 року у справі № 4-579/11 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого [PERSON] до 12.06.2011 року (а.с.47). Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 09.06.2011 року у справі № 4-741/11 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого [PERSON] до 12.07.2011 року (а.с.48-49). Згідно листа Прокуратури Сумської області від 04.07.2011 року у порядку ст.232 КПК України направлено кримінальну справі № 11280364 за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.185,ч.2 ст.186 КК України (а.с.50). Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 17.12.2013 року у справі №1-46/12 повернуто кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] за ст.ст. 115,ч.2 п.10,152 ч.4,153 ч.3,185 ч.2,186 ч.2 КК України прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування, під час якого виконати дії, зазначені в мотивувальній частині ухвали. Міру запобіжного заходу [PERSON] залишено утримання під вартою (а.с.7-11) . Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 18.04.2014 року у справі № 591/2558/14 продовжено строк тримання під вартою [PERSON] у кримінальному провадженні № 12014200000000055 від 06.03.2014 року до 24 години 00 хв. 06 травня 2014 року (а.с.12). Згідно наданої виписки з амбулаторної картки [PERSON] вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в ОКЗ «Сумський обласний клінічний онкологічний диспансер» з 22.06.2011 року (а.с.13-18). Згідно довідки до акта огляду МСЕК [PERSON] встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням з ураженням ОРА до 01.06.2018 року (а.с.19). З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що затримання [PERSON] за підозрою у вчиненні злочину відбулося 12.03.2011, строк застосування до 15.03.2011, запобіжний захід тримання під вартою обрано 15.03.2011 до 12.05.2011 року, продовжено до трьох місяців 11.05.2011 до 12.06.2011, продовжено до 4-х місяців 09.06.2011 до 12.07.2011 (а.с.131-137). Згідно листа Прокуратури Сумської області від 11.04.2014 №04/2/5 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12014200000000055 від 06.03.2014 за підозрою [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186,ч.4 ст.152,ч.3 ст.153,п.10 ч.2 ст.115,ч.2 ст.185 КК України направлено до Зарічного районного суду м.Суми 11.04.2014 року (а.с.138). Відповідно до ст. 156 КПК України (у редакції що діяли на час спірних правовідносин): Тримання під вартою під час досудового розслідування не повинно тривати більше двох місяців. У випадках, коли у строк, передбачений частиною першою цієї статті, розслідування справи закінчити неможливо, а підстав для скасування чи заміни запобіжного заходу на більш м`який немає, він може бути продовжений: 1) до чотирьох місяців - за поданням, погодженим з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів органами дізнання і досудового слідства, або самим цим прокурором, суддею того суду, який виніс постанову про застосування запобіжного заходу; 2) до дев`яти місяців - за поданням, погодженим з заступником Генерального прокурора України, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міст Києва і Севастополя та прирівняних до них прокурорів, або самим цим прокурором у справах про тяжкі і особливо тяжкі злочини, суддею апеляційного суду; 3) до вісімнадцяти місяців - за поданням, погодженим з Генеральним прокурором України, його заступником, або самим цим прокурором в особливо складних справах про особливо тяжкі злочини, суддею Верховного Суду України. У кожному випадку, коли розслідування справи у повному обсязі у строки, зазначені у частинах першій чи другій цієї статті, закінчити неможливо і за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу, прокурор, який здійснює нагляд за виконанням законів при провадженні розслідування у даній справі, має право дати згоду про направлення справи до суду в частині доведеного обвинувачення. У цьому випадку справа в частині нерозслідуваних злочинів чи епізодів злочинної діяльності з додержанням вимог статті 26 цього Кодексу виділяється в окреме провадження і закінчується у загальному порядку. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи на стаціонарному експертному дослідженні у психіатричній медичній установі будь-якого типу. У разі повторного взяття під варту особи у тій самій справі, а також по приєднаній до неї або виділеної з неї справи або пред`явлення нового обвинувачення строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строки тримання під вартою під час досудового слідства закінчуються в день надходження справи до суду. У разі відкликання справи із суду прокурором на підставі статті 232 цього Кодексу перебіг цих строків поновлюється з дня надходження справи до прокурора. Матеріали закінченої розслідуванням кримінальної справи повинні бути пред`явлені обвинуваченому, взятому під варту, та його захисникові не пізніш як за місяць до закінчення граничного строку тримання під вартою, встановленого частиною другою цієї статті. Якщо матеріали кримінальної справи було пред`явлено обвинуваченому та його захисникові з порушенням місячного терміну до закінчення граничного строку тримання під вартою, встановленого частиною другою цієї статті, то після його закінчення обвинувачений підлягає негайному звільненню. При цьому за обвинуваченим та його захисником зберігається право на ознайомлення з матеріалами справи. Якщо матеріали кримінальної справи було пред`явлено обвинуваченому та його захисникові з додержанням місячного терміну до закінчення граничного строку тримання під вартою, але його виявилося недостатньо для ознайомлення з матеріалами справи, зазначений строк може бути продовжено суддею апеляційного суду за поданням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором України чи його заступником, або поданням цього прокурора чи його заступника. Коли у справі беруть участь кілька обвинувачених, яких тримають під вартою, і хоча б одному з них строку, передбаченого частиною шостою цієї статті, виявилося недостатньо для ознайомлення з матеріалами справи, то зазначене подання може бути внесено стосовно того обвинуваченого або тих обвинувачених, які ознайомилися з матеріалами справи, якщо не відпала необхідність у застосуванні до нього або до них взяття під варту і відсутні підстави для обрання іншого запобіжного заходу. При поверненні судом справи прокуророві на додаткове розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою обчислюється з моменту надходження справи прокурору і не може перевищувати двох місяців. Подальше продовження зазначеного строку проводиться з урахуванням часу перебування обвинуваченого під вартою до направлення справи до суду в порядку і в межах, встановлених частиною другою цієї статті. У разі закінчення строку тримання під вартою як запобіжного заходу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, якщо цей строк не продовжено у встановленому цим Кодексом порядку, орган дізнання, слідчий, прокурор зобов`язаний негайно звільнити особу з-під варти. Начальник місця попереднього ув`язнення зобов`язаний негайно звільнити з-під варти обвинуваченого, щодо якого постанова судді про продовження строку тримання під вартою на день закінчення строків тримання під вартою, передбачених частинами першою, другою і шостою цієї статті, не надійшла. При цьому він направляє повідомлення особі чи органу, у провадженні яких перебуває справа, та відповідному прокурору, який здійснює нагляд за розслідуванням. Виходячи з наведеного судом встановлено, що позивач на законних підставах тримався під вартою під час досудового слідства у встановлений строк до 12.07.2011 року, тобто до передачі справи до суду. Відповідно до ст. 237 КПК України у відповідній редакції зазначено: У справі, що надійшла від прокурора, суддя з`ясовує щодо кожного з обвинувачених такі питання: 1) чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла; 2) чи немає підстав для закриття справи або її зупинення; 3) чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу; 4) чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу; 5) чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду. За клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого чи його представника суддя з`ясовує також питання про те, чи немає підстав для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб. За клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника суддя з`ясовує також питання про те, чи немає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин чи для пред`явлення йому обвинувачення, яке до цього не було пред`явлено. Відповідно до ст. 253 КПК України (у відповідній редакції) зазначено: Прийнявши рішення про призначення справи до судового розгляду, суддя вирішує такі питання: 1) про призначення захисника у випадках, коли його участь у справі є обов`язковою; 2) про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу; 3) про визнання особи законним представником обвинуваченого, потерпілою, відповідачем, представником потерпілого, позивача, відповідача, якщо рішення про це не було прийняте під час розслідування справи; 4) про визнання потерпілого цивільним позивачем, якщо позов не був заявлений під час розслідування справи; 5) про список осіб, які підлягають виклику в судове засідання, та витребування додаткових доказів; 7) про заходи щодо забезпечення цивільного позову; 8) про виклик у необхідних випадках перекладача; 10) про розгляд справи у відкритому чи закритому судовому засіданні; 11) про день і місце судового розгляду справи; 12) всі інші питання, які стосуються підготовчих до суду дій. За наявності підстав вважати, що в стадії судового розгляду відповідно до статті 299 цього Кодексу будуть досліджуватися лише деякі докази або вони не будуть досліджуватися взагалі, суддя вправі викликати в судове засідання лише тих осіб чи витребувати лише ті докази, про допит чи дослідження яких надійшли клопотання від учасників судового розгляду. Суддя не вправі відмовити учасникам судового розгляду у дослідженні в стадії судового розгляду доказів, якщо вони є належними і допустимими. Таким чином, позивач утримувався під вартою відповідно до вимог чинних на той час норм КПК України. Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.08.2015 року, справа № 1-46/12 [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. ст.186 ч.2,ст.152 ч.4,ст.153 ч.3,ст.115 ч.2 п.10 КК України та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі. Запобіжний захід тримання під вартою залишено без змін. Строк відбуття покарання [PERSON] за даним вироком рахувати з 12.03.2011 року з моменту затримання та поміщення до ІТТ (а.с.20-21,167-173). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03.02.2016 року у справі № 1-46/12 вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 25.08.2015 року відносно [PERSON] змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду першої інстанції на доказ: протокол відтворення обстановки і обставин події із застосуванням відеозапису від 12.03.2011 року. У іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін (а.с.174-182). Так, загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативним наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши хронологію подій, суд встановлює, що строк перебування під вартою позивачем з 15.03.2011 року та по 17.12.2013 року під час досудового слідства було обумовлено відповідними постановами Зарічного районного суду м.Суми від 15.03.2011 року, 11.05.2011 року, 09.06.2011 року. В подальшому, після 04 липня 2011 року справу передано до Зарічного районного суду м.Суми для розгляду по суті, а тому позивач на законних підставах продовжував знаходитись під вартою до залишення обраного запобіжного заходу ухвалою суду від 17.12.2013 року. Таким чином, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову, адже позивачем не доведено завдання відповідачами по справі моральної шкоди позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed