Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

В квітні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Білоцерківської міської ради, треті особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альона Петрівна, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/6 частину транспортного засобу марки DACIA , моделі LOGAN, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, тип ТЗ - загальний легковий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , як на майно, отримане у порядку спадкування за законом, після померлої [INFO] , [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/6 частин транспортного засобу - марки DACIA, моделі LOGAN, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, тип ТЗ - загальний легковий номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Даний автомобіль, згідно технічного паспорту, зареєстрований за її батьком [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з спадкового майна померлого, в тому числі і на транспортний засіб. Оскільки автомобіль був придбаний у шлюбі моїм батьком та моєю матір`ю [PERSON] , то матері було видано свідоцтво права власності на 1/2 частину автомобіля як на майно набуте подружжям за час шлюбу. На момент смерті батька їх шлюб був розірваний. Тому на іншу половину автомобіля є три спадкоємця - [PERSON] ,\~ мати померлого [PERSON] , та [PERSON] , яка відмовилася від спадщини на користь позивача. Їй було видано свідоцтво права власності на 2/3 частину від половини автомобіля. На іншу 1/6 частину транспортного засобу від повної її частини видано свідоцтво права власності на ім`я [PERSON] , на яку вона і претендую. Позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем за законом і своєчасно 19.09.2022 року, у встановлений законом строк, звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом своєю постановою від 13.03.2024 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі їй свідоцтва про право власності на спадкове майно. Згідно постанови причина відмови є те, що\~ транспортні засоби за [PERSON] не зареєстровані. Отже свідоцтво про право власності було видане, але вона при житі не зареєструвала за собою це право власності. Позивач вказує, що вона не має можливості належним чином оформити свої спадкові права після смерті спадкодавця, вважає єдиним правовим способом відновлення її порушених прав є звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на зазначене вище майно. Таким чином, виникла ситуація, коли позивач фактично успадкувала частину транспортного засобу після смерті своєї баби, однак позбавлена можливості оформити спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на автомобіль за спадкодавцем. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2024 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 16 квітня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13 травня 2024 року було витребувано у\~ приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак Альони Петрівни належним чином завірену копію\~ спадкової\~ справи № 3/2020, на ім`я спадкодавця [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . Судом 05.06.2024 року за вх..№30668 отримано копію спадкової справи №3/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 10 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Дульдієр О.П. направив до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 05.06.2024 року за вх..№ 30690, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судом 08.05.2024 року за вх..№25810 отримано заяву, в якій представник відповідача [PERSON] просила слухати справу без представника Білоцерківської міської ради за наявними матеріалами у справі на розсуд суду. Третя особа [PERSON] надала до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 13.05.2024 року за вх..№26313, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Судом 09.09.2024 року за вх..№46821 отримано заяву, в якій Приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альона Петрівна просила слухати справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/6 частин транспортного засобу - марки DACIA , моделі LOGAN, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ,\~ реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки DACIA , моделі LOGAN, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ,\~ реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] та після його смерті\~ Приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альоною Петрівною була заведена спадкова справа №3/2020. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альоною Петрівною 26.11.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2128, [PERSON] , [INFO] належить 1/2 частка в праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час шлюбу, оскільки вона є тим з подружжя, яка пережила колишнього чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Спільне сумісне майно подружжя колишнього подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується свідоцтвом складається з автомобіля марки DACIA\~ моделі LOGAN, рік випуску - 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип ТЗ - загальний легковий загальний універсал В, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 27.06.2018 року ТСЦ 7142 і належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 27.06.2018 року ТСЦ 7142. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альоною Петрівною 26.11.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2134, спадкоємцями\~ [PERSON] , 1965 р.н., який помер [INFO] є його: дочка [PERSON] , [INFO] на 2/3 частки майна; мати [PERSON] , [INFO] на 1/3 частки майна. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво, складається з складається з 1/2 частини автомобіля марки DACIA\~ моделі LOGAN, рік випуску - 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип ТЗ - загальний легковий загальний універсал В, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 27.06.2018 року ТСЦ 7142 і належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 27.06.2018 року ТСЦ 7142. Позивач [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альона Петрівна для оформлення спадкових прав на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме на 1/6 частки автомобіля марки DACIA\~ моделі LOGAN, рік випуску 2008. Приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альона Петрівна 13.03.2024 року винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій за №79/02-31, відповідно до якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль\~ марки DACIA\~ моделі LOGAN, рік випуску - 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що входить до складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В постанові зазначено, що відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 3242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області - транспортні засоби за [PERSON] не зареєстровані. Отже, як встановлено судом, померлій [PERSON] належала 1/6 частина автомобіля марки DACIA, моделі LOGAN, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, тип ТЗ - загальний легковий номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ,\~ але вона при житі не зареєструвала за собою це право власності. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину у встановлений законом строк шість місяців з дня смерті спадкодавця на рухоме та нерухоме майно, що залишилося після смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою від 11.03.2024 року за №78/02-14 виданою приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альона Петрівна. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом(частина перша статті 334 ЦК України). У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року по справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу». Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом(частина перша статті 334 ЦК України). Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). Критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ. Правила частини четвертої статті 334 ЦК України застосовуються до нерухомих речей. (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд від 26 квітня 2023 року у справі 569/20334/21 (провадження № 61-474св23). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України). Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України). На відміну від нерухомого майна, ЦК України не передбачено переходу права власності на рухоме майно за наслідком державної реєстрації переходу права на підставі правочину, навіть якщо реєстрація рухомого майна є обов`язковою виходячи з нормативного регулювання (частина четверта статті 334 ЦК України). Відповідно до статті 34 Закону № 3353-XII «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски,інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди,що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Отже, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі загальних положень ЦК України про перехід права власності за договором, спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону № 3353-XII та прийнятих на його виконання нормативних актів відповідних органів, що регламентують порядок державної реєстрації окремих видів транспортних засобів. Отже, як положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу. Правовий аналіз вказаних норм права свідчить про те, що правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір купівлі-продажу транспортного засобу. Таким чином, за допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір, його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ, за загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Отже, [PERSON] при житті набув право власності на автомобіль марки DACIA\~ моделі LOGAN, рік випуску - 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип ТЗ - загальний легковий загальний універсал В, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] успадкувала 1/6 частину вказаного автомобіля, позивач є спадкоємцем\~ [PERSON] , спадщину у встановленому законом порядку прийняла, інші спадкоємці не претендують на вказане майно, до позивача на підставі вищевикладених положень цивільного законодавства України перейшло право власності на 1/6 частину вказаного вище автомобіля, однак на цей час позивач позбавлена можливості завершити процедуру реєстрації автомобіля у органах МВС України та отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), що в свою чергу позбавляє позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. При цьому, право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Відповідно до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підп.4.14.-4.15, 4.18, 4.20 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зазначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та того, що в даний час позивач у позасудовому порядку не може зареєструвати право на спадщину на спадковий транспортний засіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved