Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із з позовом до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Вишківської селищної ради, Хустський відділ ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що позивачка та відповідач з вересня 2019 року проживали разом у фактичних сімейних відносинах без реєстрації шлюбу. В даний період часу позивачка завагітніла. В подальшому стосунки між сторонами погіршились та вони припинили спільне проживання. [INFO] позивачка народила доньку - [PERSON] . Запис про батька дитини здійснений зі слів матері, в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України. Після народження доньки та станом на сьогоднішній день відповідач відмовляється визнавати себе батьком дитини. Також позивачка стверджує, що дитина перебуває на повному утриманні позивачки, відповідач не бере участі в утриманні дитини, не цікавиться її життям та не відвідує її. У зв`язку із цим позивачка просить суд визнати відповідача [PERSON] батьком дитини [PERSON] , внести відповідні зміни до актового запису народження дитини та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Хустського районного суду від 11.10.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. 28.11.2023 року на адресу суду надійшла заява позивачки [PERSON] про уточнення анкетних даних відповідача у позовних вимогах. Ухвалами Хустського районного суду від 28 листопада 2023 року, 14 червня 2024 року призначалось проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручалось експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України за адресою: 88018 м. Ужгород, вул. Слов`янська набережна, 25 Закарпатської області. На час проведення експертиз провадження у справі зупинялось. Відповідні експертизи не були проведені з причин неявки до експертної установи для відбору букального епітелію, зокрема, відповідача, що стверджується листами Закарпатського НДЕКЦ. 26 вересня 2024 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання батьківства, згідно якої відповідач визнав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача, адвокат Поляков М. В. надав суду заяву про визнання відповідачем батьківства та частково визнав вимогу про стягнення аліментів в розмірі 2563,00 грн. Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 08 жовтня 2024 року відповідач та його представник не з`явились, адвокат Поляков М. В. надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги щодо визнання батьківства - визнав та частково визнав вимогу про стягнення аліментів в розмірі 2563,00 грн. В судове засідання 08 жовтня 2024 року позивачка та її представник не з`явились, адвокат Стець М. І. надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання 08.10.2024 не з`явився, суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. Представник третьої особи - Хустського відділу ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання 08.10.2024 не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив про розгляд справи за відсутністю учасників справи за їх заявами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з вересня 2019 року проживали разом у фактичних сімейних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] позивачка народила доньку - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.07.2020 року, виданим Хустським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (актовий запис № 202). Запис про батька дитини здійснений зі слів матері, в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач, будучи обізнаним про розгляд справи в суді, про факт призначення судом судової молекулярно-генетичної експертизи, про дату та час проведення експертизи, систематично, без поважних причин, не з`являвся до експертної установи для надання необхідних біологічних зразків для проведення судової експертизи. Усвідомлюючи правові наслідки даних дій, які передбачені ст. 109 ЦПК України, відповідач [PERSON] визнав своє батьківство щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У відповідності до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності до того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Батьківство відповідача не заперечується й третіми особами. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. У відповідності до ст. 128 ч. 1 Сімейного кодексу України, за відсутністю заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст.ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищенаведене, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, пояснень сторін, а також враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнає себе батьком малолітньої дитини [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Вирішуючи питання стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] участі в утриманні дитини не приймає, хоча спроможний сплачувати аліменти. Суд враховує, що обов`язок утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з того, що [PERSON] [INFO] . Відповідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2023 року - 2272 грн. Відповідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2024 року - 2563 грн. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне частково задоволити позов в частині стягнення аліментів та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду - з 09.10.2023 року. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати в справі - суму судового збору в розмірі 1073,60 грн., який підлягає покладенню на відповідача, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати та 1073,60 грн. судового збору, який позивачка сплатила за позовну вимогу про визнання батьківства, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed