Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

30.07.2024 [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати укладений між ним та відповідачкою шлюб, зареєстрований 30.12.2004 міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] та зроблено актовий запис № 2478. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що з\~30.12.2004\~позивач з\~відповідачем перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі.\~Від цього\~шлюбу сторони\~мають двох\~дітей \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .Спільне життя подружжя погіршилося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, через різні погляди на життя стали виникати сварки, сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Позивач вказує, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним, оскільки сім`я розпалася повністю, а шлюб існує лише формально, примирення між сторонами та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 02.08.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 26.09.2024 від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач вказує, що вона не заперечує проти задоволення позовної заяви. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, до суду не надходило. Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 30.12.2004 міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] та вчинено актовий запис № 2478. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спори щодо місця проживання, утримання дітей або поділу майна подружжя відсутні. Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження є неможливим. Відповідно до вимог\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Отже, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що оскільки сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, мешкають окремо, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечитиме інтересам сторін, відтак наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачем суду не повідомлено, яким прізвищем вона бажає іменуватися після розірвання шлюбу, то у відповідності до ст. 113 СК України суд вважає можливим після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище Горова. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 4 ст.\~206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, частини третьої статті 7\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідачка визнала позов. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи викладене, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 605,60 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого ним при поданні позову (1211,20/2 = 605,60). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 гривень відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved