Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Ананьївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, [INFO] померла його матір [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала по день смерті в с. Гандрабури Ананьївського (нині Подільського) району Одеської області. Заповіту щодо розпорядження майном його мати при житті не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина. Крім того батько позивача [PERSON] помер [INFO] , а тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Позивач зазначає, що на час відкриття спадщини йому не було відомо про наявність у матері права на земельну частку (пай). До смерті матері позивач вже тривалий час проживав зі своєю сім`єю в іншому населеному пункті, а саме, у м. Подільськ Одеської області, а тому не часто спілкувався з батьками, а виключно, коли приїздив до них. Під час відвідин батьків їхні розмови не торкалися майна. Після смерті матері з нерухомого майна, яке належало батькам, в розумінні позивача, залишився лише будинок, в якому вони проживали, який позивач продав без посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки на будинок були відсутні правовстановлюючі документи. У зв`язку з цим позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки на той час був впевненим у відсутності потереби такого звернення. Позивач вказує, що наприкінці 2023 року від час відвідин своєї батьківщини він випадково в ході однієї з розмов дізнався про те, що його померлі батьки мали право на земельну частку (пай). З метою перевірки отриманої інформації позивач звернувся з відповідною заявою до Відділу №6 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та листом зазначеного відділу №2033/356-23 від 18 вересня 2023 року позивач отримав інформацію про те, що згідно з Книгами реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за його батьком на території Гандрабурівської сільської ради Подільського району Одеської області зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №759359, про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1950 від 12 квітня 2002 року та у Книзі реєстрації сертифікатів зроблено запис щодо переходу прав власності на вище зазначену земельну ділянку на ім`я матері позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАС №061720. Після цього позивач звернувся до Ананьївської державної нотаріальної контори де на підставі поданої ним заяви була заведена спадкова справа №368/2023 від 28 вересня 2023 року, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки цей строк був пропущений. Позивач вказує, що строк для прийняття спадщини ним був дійсно пропущений, однак він вважає, що визначений законом строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини, оскільки на час відкриття спадщини йому не було відомо про наявність спадкового майна у вигляді земельної ділянки, а про своє право на спадкування зазначеної земельної ділянки він дізнався після спливу строку для прийняття спадщини. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. В подальшому, 14 серпня 2024 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач 26 вересня 2024 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також пояснив, що після смерті батька його мати успадкувала землю та запропонувала йому оформити земельну ділянку на його ім`я, однак він на той час не бажав цього робити, оскільки добре заробляв і йому це не було потрібно. Він думав, що земельну ділянку оформили після смерті матері на його сестру, а з сестрою він не спілкувався, тому не міг цей момент уточнити, а тому достеменно не знав, чи переоформлено було землю на його сестру. Однак він знає, що сестра користувалась вказаною земельною ділянкою, зарплата в неї була невелика. Вона працювала вчителем. Начебто землю здавала в оренду, а тому він зробив висновок про те, що вона її оформила на своє ім`я, однак потім у сільській раді йому стало відомо, що вона цього не зробила. Потім його сестра померла. З приводу оформлення землі звертався у 2003 році, однак доказів цього не має. Повторно з приводу оформлення землі він звертався до нотаріуса вже у 2024 році, тобто, через двадцять років, коли зрозумів, що земля не була оформлена на сестру, вона належним чином не прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки після смерті матері, однак її чоловік повідомив його, що вона не оформляла на себе вказану землю. Також в сільській раді йому повідомили, що з приводу вказаної земельної ділянки ні на кого земельний акт не складався. Позивач уточнив, що його сестра померла [INFO] . Позивач пояснив, що поважними причинами пропуску ним визначеного законом строку для прийняття спадщини вважає те, що він гадав, що земельна ділянка оформлена на його сестру, але вони не спілкувалися з сестрою, а після її смерті він вирішив уточнити інформацію щодо вказаної земельної ділянки та виявилось, що його сестра також не прийняла спадщину та не оформила на своє ім`я вказану земельну ділянку, через що він вирішив оформити її на своє ім`я. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак 03 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача Ананьївської міської ради, в якому він просить здійснити розгляд справи без участі представника відповідача. Розгляд заяви по даній справі залишає на розсуд суду, просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.24). Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи клопотання представника відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача та за участю позивача. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши позивача, взявши до уваги клопотання представника відповідача, приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та мешканець [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 24 жовтня 2012 року Білоцерківським МВ Управління ДМС України в Київській області (а.с.6). Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить суд: визначити йому [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У відповідності до п.1 Прикінцевий та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визнано такими, що втратили чинність з 1 січня 2004 року: Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, із змінами, внесеними до нього; Закон Української РСР "Про затвердження Цивільного кодексу Української РСР" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1963 р., № 30, ст. 463); статті 2-7, 12, 13, 16 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 9 грудня 1963 року "Про порядок введення в дію Цивільного і Цивільного процесуального кодексів Української РСР" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1963 р., № 51, ст. 731; 1985 р., № 23, ст. 542; Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 3, ст. 15). Водночас пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України ( 435-15) (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N3425-XII (3425-12) "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N2709-IV (2709-15) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Враховуючи той факт, спадщина, що залишилась після смерті [PERSON] , відкрались 15 серпня 2003 року, тобто, після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, розгляд вказаної справи слід здійснювати,

Outcome: dismissed