Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, в якій просила позбавити відповідача [PERSON] ( [INFO] ,зареєстрована адреса місця проживання : [ADDRESS] ) батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] його опікуном. Позов мотивований тим, що дитина перебуває повністю на утриманні позивача, при цьому відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, а саме : не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами в навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню неї загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, рішення просили прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим 03 квітня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2412 ( а.с.6) [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с.7) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З довідки Одеського ЗДО №269 від 25 серпня 2023 року № 01-20/259 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зарахований до дошкільного закладу з жовтня 2021 року до групи середнього віку. Відвідував заклад на протязі 2 днів по декілька годин. До закладу приходив чисто одягнений, охайний. 3 24.02.2022 року освітній процес у закладі призупинено. Займатися в дистанційному форматі батьки не виявили бажання. Тому за такий короткий час не можливо надати психолого-педагогічну характеристику Давиду (а.с.9) Відповідно до довідки № 01-20/258 виданій [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , її внук [PERSON] , [INFO] , відвідує групу старшого віку № [NUMBER] «Зірочка» Одеського ДНЗ №269 з 29 вересня 2021 року по теперішній час (а.с.14) З висновку Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-3/519 від 28.06.2024 року вбачається, що місце фактичного проживання [PERSON] , [INFO] невідоме. Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 15.05.2024 проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в результаті якого складено відповідний акт та з`ясовано, що в помешканні дотримано санітарно-гігієнічні норми, для дитини створені всі належні умови для розвитку та виховання. В наявності меблі та побутова техніка. У дитини є окрема кімната, облаштована спальним місцем та робочою зоною. Відповідно до довідки Служби у справах дітей Одеської міської ради від 30.04.2024 року № 08/171/3 малолітній [PERSON] , [INFO] , надав свою згоду стосовно встановлення [PERSON] , [INFO] , опіки відносно нього. ( а.с.58-61). Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України - батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що «...ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що відповідач [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини і на цих підставах повинна бути позбавлена батьківських прав. Відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, суд роз`яснює відповідачу право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України. За ч. 3,4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. Згідно ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Тому, враховуючи задоволення судом позовної вимоги про позбавлення матері малолітньої дитини батьківських прав, смерті батька, у зв`язку з чим дитина позбавлена батьківського піклування, а також те, що позивач займається вихованням малолітнього - [PERSON] , [INFO] , перешкод для призначення вказаної особи опікуном над ним, відповідно до статті 64 ЦК України судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача про встановлення дитині опіки та призначення опікуном позивача. Отже, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved