Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення частки у спільному сумісному майні, посилаючись на те, що їй, її чоловіку [PERSON] та їх синові [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 55,5 кв.м. житловою площею 33,6 кв.м., сараї літ. "Б, В", ворота з хвірткою №1, огорожа №2, криниця №3, що розташоване в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] загинув при виконанні бойового завдання в с.Білогорівка Бахмутського району Донецької області. Після смерті [PERSON] за заявою позивача [PERSON] у приватного нотаріуса була відкрита спадкова справа, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , позивач не може у зв`язку з тим, що частка спадкодавця [PERSON] у вказаному вище майні, що належить йому на праві спільної сумісної власності не визначена та нотаріусу не надано документ, що посвідчує право спільної часткової власності померлого на зазначене нерухоме майно. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду подано письмову заяву, про розгляд справи без участі представника. Проти позову не заперечують. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.11.2014 р. Виконавчим комітетом Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії с [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 55,5 кв.м. житловою площею 33,6 кв.м., сараї літ. "Б, В", ворота з хвірткою №1, огорожа №2, криниця №3, що розташоване в [ADDRESS] відноситься до спільної сумісної власності, власниками є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із статтею 370 ЦК України - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.2 ст. 372. Цивільного кодексу України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги спадкування на підставі ст.1261 ЦК України, якою визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.1 ст.1268, 1269 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, оскільки звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.328, 368, 370, 1218, 1262, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved