Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Саадулаєва А.І. Позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ГАЗ-21р, випуску 1970 року, двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2024 р. відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день його смерті. До складу спадщини, ввійшли всі права та обов`язки [PERSON] , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема майнові права на майно, яке належало йому на праві власності - автотранспортні засоби: автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, випуск 1992 року, шасі (кузов) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , та 1/2 частки автомобіля марки ГАЗ-21р, випуску 1970 року, двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . У строк, передбачений ЦК України, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 14.03.2016 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, випуск 1992 року, шасі (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2024 року у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки ГАЗ-21р, випуску 1970 року, двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] йому було відмовлено «оскільки відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок затвердженого Постановою КМ України від 07.09.1998 року за № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання), а померлий [PERSON] не зареєстрував на своє ім`я зазначений вище автомобіль у відповідних компетентних органах». Власником автомобіля, відповідно до технічного паспорту автомобіля, зазначено [PERSON] (дід позивача). Після його смерті, автомобіль успадкували: - його дружина [PERSON] (бабуся позивача), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим [PERSON] , державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори 03.07.2010 року по спадковій справі № 51 за 2010 рік та зареєстрованим в реєстрі за № 1-830; - його син [PERSON] (батько позивача), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим [PERSON] , державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори 03.07.2010 року по спадковій справі № 51 за 2010 рік та зареєстрованим в реєстрі за № 1-829. [INFO] бабуся позивача - [PERSON] померла. Позивач, у строк, передбачений ЦК України, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (як єдиний спадкоємець). Але, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.03.2024 року за № 360/02-31 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено «оскільки відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок затвердженого Постановою КМ України від 07.09.1998 року за № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання), а померла [PERSON] не зареєструвала на своє ім`я зазначений вище автомобіль у відповідних компетентних органах». Позивач є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] . Спадщину у встановленому законом порядку він прийняв, але оформити право власності на спадкове майно не може, у зв`язку із чим, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому просив прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, про яке повідомити відповідача. В судове засідання, яке відбулось 30.09.2024 року, позивач та його представник не з`явились, представник подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В судове засіданні, яке відбулось 30.09.2024 року, відповідач не з`явився, у відзиві просив проводити розгляд справи без його присутності. Дослідивши повно та всебічно наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки [PERSON] , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема майнові права на майно, яке належало йому на праві власності - автотранспортні засоби: автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, випуск 1992 року, шасі (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та 1/2 частки автомобіля марки ГАЗ-21р, випуску 1970 року, двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . У строк, передбачений ЦК України, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 14.03.2016 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, випуск 1992 року, шасі (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2024 року у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки ГАЗ-21р, випуску 1970 року, двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] йому було відмовлено «оскільки відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок затвердженого Постановою КМ України від 07.09.1998 року за № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання), а померлий [PERSON] не зареєстрував на своє ім`я зазначений вище автомобіль у відповідних компетентних органах». Власником автомобіля, відповідно до технічного паспорту автомобіля, зазначено [PERSON] . Після смерті [PERSON] , автомобіль ГАЗ-21р, випуску 1970 року, двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] успадкували: - його дружина [PERSON] (бабуся [PERSON] ), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим [PERSON] , державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори 03.07.2010 року по спадковій справі № 51 за 2010 рік та зареєстрованим в реєстрі за № 1-830; - його син [PERSON] (батько [PERSON] ), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим [PERSON] , державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори 03.07.2010 року по спадковій справі № 51 за 2010 рік та зареєстрованим в реєстрі за № 1-829. [INFO] бабуся [PERSON] - [PERSON] померла. [PERSON] , у строк, передбачений ЦК України, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як єдиний спадкоємець. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.03.2024 року за № 360/02-31 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено «оскільки відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок затвердженого Постановою КМ України від 07.09.1998 року за № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання), а померла [PERSON] не зареєструвала на своє ім`я зазначений вище автомобіль у відповідних компетентних органах». Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та незалежно від часу прийняті спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 125 ЦК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме та або рухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на рухоме майно. Відповідно до п. 8 Порядку № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 23), у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] при житті належав автомобіль марки ГАЗ-21р, випуску 1970 року, двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] . Спадщину у встановленому законом порядку [PERSON] прийняв, але оформити право власності на спадкове майно не може, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання права власності на спірне майно за спадкоємцем, яким є позивач. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved