Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позов про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.09.2017, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09.10.2010, розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 09.08.2017 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.08.2017 до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2019, визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , шляхом встановлення графіку спілкування, а саме: другої та четвертої суботи кожного місяця з 12 години до 15 години в присутності матері [PERSON] , та першої та третьої неділі кожного місяця з 12 години до 15 години в присутності матері [PERSON] . Станом на сьогодні на виконанні в Деснянському районному відділі Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № [NUMBER]. Згідно розрахунку заборгованості від 12.02.2024, заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 156 787,75грн. Позивачка з донькою проживають окремо від відповідача з 2017 року. З 2017 по 2019 роки відповідач періодично спілкувався з донькою. Відповідач при цьому конфліктував з позивачем, дитина не мала бажання спілкуватися з батьком. З 2021 відповідач з дитиною не зустрічається, спілкування за допомогою телефона, месенджерів, соціальних мереж тощо не підтримує. Участі у вихованні дитини не приймає. Останній раз бачився з донькою у січні 2021 року. Рішення суду про участь у вихованні не виконує. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. На підставі наведеного просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] 05.03.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в загальному порядку. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка[PERSON] у судовому засіданні, призначене на 01.10.2024, не була присутня. До суду від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, призначене на 01.10.2024, небув присуній. Про день, місце та час судових засідань повідомлявся належним чином. Причину нез"явлення суду не повідомлено. Служба у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації свого представника в судове засідання, призначене на 01.10.2024, до суду не направила. До суду, Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією було подано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . 09.08.2017 Судовим наказом Деснянського рацонного суду м. Києва, по справі № 754/10210/17 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.08.2017 до досягнення дитиною повноліття. 22.09.2017 рішенням Деснянського районного суду м. Києва, по справі № 754/8949/17, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 09.10.2010 - розірвано. 09.10.2017 головним державним виконавцем Деснянського ВДВС відкрито виконавче провадження № [NUMBER], за Судовим наказом № 754/10210/17 про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] 18.07.2019 рішенням Деснянського районного суду м. Києва, по справі № 754/4437/18 визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] шляхом встановлення графіку спілкування, а саме: другої та четвертої суботи кожного місяця з 12 години до 15 години в присутності матері [PERSON] , та першої та третьої неділі кожного місяця з 12 години до 15 години в присутності матері [PERSON] 12.02.2024 державним виконавцем Шолох Г.С. було зроблено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Відповідно до якого заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 156787,75грн. Судом установлено, що дитина [PERSON] разом з матір"ю [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Наразі фактично проживають за кордоном в Республіці Польша. Малолітня [PERSON] , надала до Служби у справах дітей та сім"ї Десяннскьої районної в м. Києві державної адміністрації пояснення, відповідно до яких зазначено, що зараз вона проживає з мамою у Варшаві та дистанційно навчається у школі № 190 Деснянського району м. Києва. Дитина зазначала, що пам"ятає як батько в дитинстві кричав на неї та маму. Вона не пізнала від нього батьківської любові та турботи. Він не підтримує з нею звязок, не вітає її зі святами та з днем народження, не цікавиться її навчанням та успіхами. Дитина зазначила, що давно вже просить у мами змінити прізвище, а звернення за позбавленням батьківських прав є спільним з мамаою рішенням. Отже, судом установлено, що позивачка самостійно несе витрати по утриманню дитини, самостійно забезпечують першочергові витрати по задоволенню потреб доньки, займається її вихованням та розвитком. До того ж судом установлено, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо дочки батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує дитину матеріально та має борг зі сплати аліментів. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із статей 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ст. 9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Також, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дитини виконує свої обов`язки щодо доньки, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Відповідач не приклав жодних зусиль та не надав суду будь-яких доказів, що він змінив своє ставлення до доньки та належним чином виконує покладенні на нього, як батька дівчинки батьківські обов`язки. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України. Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією, як Органом опіки та піклування при Служби у справах дітей та сім`ї надано Висновок, яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . У пункті 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (07.12.2006), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Враховуючи викладене вище, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами матері. Приділяючи особливу увагу до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами матері. Беручі до уваги саме інтереси дитини, суд дійшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки, оскільки він не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а ще не забезпечує належним спілкування та не проявляє поваги, турботи по відношенню до доньки. Таким чином позов підлягає до задоволення, оскільки обґрунтований та доведений. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Outcome: approved