Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

У липні 2024 року позивач [PERSON] через представника - адвоката Яцишина А.О. звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову вказала, що 20 жовтня 1996 року [PERSON] як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Селянська спілка «18 липня» було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0179956, який виданий на підставі рішення Старосинявської райдержадміністрації від 02 квітня 1996 року №173-Р. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті спадкоємцем за заповітом був її племінник [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив свої права на спадкове майно, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] помер [INFO] та позивач, як його дочка, є спадкоємцем першої черги та прийняла спадщину. Позивач вказує, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона подала заяву до Старосинявської державної нотаріальної контори. Однак, 25 травня 2024 року державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] , оскільки вона не надала документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відмова мотивована тим, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, остання на день смерті була зареєстрована і проживала одна, а також відсутні відомості про факт вступу в управління спадковим майном після [PERSON] померлим [PERSON] .. Позивач - [PERSON] , допитана в судовому засіданні як свідок, та її представник - адвокат Яцишин А.О. в судовому засіданні повністю підтримали позов з підстав, викладених в ньому, просили задовольнити. Позивач [PERSON] вказала, що її батько [PERSON] допомагав у вирішенні побутових питань тітці [PERSON] , що за життя склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно. Щодо сертифіката на право на земельну частку(пай), то такий після смерті [PERSON] перебував у її батька [PERSON] , а після його смерті він знаходиться у неї. Відповідач - Старосинявська селищна рада не забезпечила явку в судове засідання представника, про час та місце його проведення повідомлена. 08 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження (арк.спр.40). Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з витребуванням доказів (арк.спр.65). 27 серпня 2024 року відкладено підготовче засідання за клопотанням представника позивача (арк.спр.109). Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 05 вересня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання про виклик свідків (арк.спр.118-119). Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Суд установив, що відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0179956, виданого 10 жовтня 1996 року члену колективного сільськогосподарського підприємства «Селянська спілка «18 липня» с. Сьомаки Старосинявського району Хмельницької області на ім`я [PERSON] на підставі рішення Старосинявської районної державної адміністрації від 02 квітня 1996 року №173-Р, їй належить право на земельну частку (пай) площею 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).Вказаний Сертифікат зареєстровано 22 жовтня 1996 рокув книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пайза №334(арк.спр.9-10). 23 січня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла племіннику [PERSON] все своє майно, яке на день смерті їй належало, де б воно не було і з чого б воно не складалося (арк.спр.12-14). [INFO] в селі Сьомаки Старосинявського району Хмельницької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27 січня 2000 року Сьомаківською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області (арк.спр.11). Згідно з архівною довідкою №1458/01-15 від 19 червня 2024 року по документам архівного фонду Старосинявської державної нотаріальної контори встановлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , в 2000-2004 роки, не заводилась (арк.спр.24). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77092463 від 25 травня 2024 року інформація відсутня щодо [PERSON] (арк.спр.100). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована одна в [ADDRESS] , що підтверджено довідками Старосинявської селищної ради від 12 вересня 2023 року№142 та №141, яка видана на підставі записів погосподарського обліку по селу Сьомаки за період з 1996 до 2000 роки, книга №2 (арк.спр.18, 19). [INFO] в селі Сьомаки Старосинявського району Хмельницької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 вересня 2008 року Сьомаківською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області (арк.спр.15). [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, повторно виданим 26 квітня 2019 року Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (арк.спр.16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина щодо належного йому майна та за заявою [PERSON] державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О., була відкрита спадкова справа №230-09. Як вбачається із матеріалів зазначеної спадкової справи №230-09, єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є його дочка - [PERSON] , [INFO] , та їй 24 липня 2009 року державним нотаріусом Гоменюк О.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , права на земельну частку (пай) та грошового внеску зі всіма процентами і компенсаціями, свідоцтва зареєстровані в реєстрі за №2357 та №2360 (арк.спр.90 - 90 (зворот)). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 травня 2024 року державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , що був спадкоємцем за заповітом [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті, але не оформив своїх спадкових прав (арк.спр.20-21). Згідно з Довідкою Старосинявської селищної ради від 17 квітня 2024 року №72, факт вступу в управління спадковим майном після смерті [PERSON] відсутній (арк.спр.102 (зворот)). Свідки [PERSON] та [PERSON] , сусіди померлої, в судовому засіданні надали показання про те, що [PERSON] доглядав та допомагав своїй тітці [PERSON] , яка була одинокою та заповіла своє майно останньому. Вказане підтвердила в судовому засіданні також і свідок [PERSON] , мати позивача та дружина померлого [PERSON] .. Остання додатково надала показання про те, що серед іншого майна, її чоловік успадкував після смерті [PERSON] і право на земельну частку (пай). Оригінал вказаного сертифіката, що засвідчує таке право, [PERSON] передав у її присутності його батько, [PERSON] , що мало місце в січні 2000 року, через кілька днів після смерті [PERSON] .. При цьому повідомив, що вказаний документ йому особисто передала [PERSON] після складення заповіту. Оригінал сертифіката постійно зберігався у її чоловіка, а після його смерті - у дочки [PERSON] .. Позивач, вказуючи на порушення її законних прав та інтересів, звернулася до суду за захистом таких з вказаним позовом. З огляду на викладене, виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в іншому (позасудовому) порядку. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Згідно з пунктами 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (частина перша статті534 ЦК УРСР). Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини та спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. В ході судового розгляду встановлено, що у [PERSON] з січня 2000 року, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] , і до часу його смерті, знаходився оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0179956, виданий члену колективного сільськогосподарського підприємства «Селянська спілка «18 липня» с.Сьомаки Старосинявського району Хмельницької області [PERSON] , а після його смерті зберігається у його спадкоємця [PERSON] .. У судовому засіданні позивач [PERSON] надала оригінал вказаного сертифіката, що свідчить про те, що вказаний документ після смерті [PERSON] знаходився у спадкоємця за заповітом [PERSON] , який передав його своїй дочці - позивачу у справі. Аналізуючи викладені докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про доведення в судовому засіданні того факту, що [PERSON] протягом шести місяців після смерті [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, відтак в силу вимог статей 548, 549 ЦК УРСР прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з пунктом 1 чатини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. У відповідності до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд бере до уваги те, що позивач [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , що в свою чергу за життя прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка мала право земельну частку (пай). У зв`язку з відмовою нотаріуса позивач не може оформити право на спадщину на вказане майно, тому суд дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах, як на спадкове майно, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0179956, виданим 20 жовтня 1996 року [PERSON] . Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який не вчиняв жодний дій, які б порушували право позивача на реалізацію його спадкових прав. Тому,

Outcome: approved