Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Краснокутського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в якійпросить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКРР [NUMBER] на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х років; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що з 01 жовтня 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року. Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON] (прізвище та по батькові до зміни - [PERSON] ), [INFO] . З 01.09.2023 [PERSON] навчається на ІІ-му курсі в Державному навчальному закладі «Регіональний центр професійної освіти інноваційних технологій будівництва та промисловості за денною формою навчання (дистанційно), бюджет. Термін закінчення навчання - 30.06.2025 року. [PERSON] проживає разом з матір`ю, перебуває на повному її утриманні. Має захворювання «помірна розумова відсталість», згідно чого потребує постійного догляду та матеріальної допомоги для забезпечення доньки необхідними потребами. [PERSON] вказала, що відповідач [PERSON] відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки він працевлаштований, а тому має можливість утримувати свою доньку Діану, яка продовжує навчання та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 11.09.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчанняприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Третя особа - [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд позову в його відсутність, проти заявленого позову [PERSON] не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. В силу ч.1 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною другою статті 12, частинами першою та частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області 12.09.2006 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.4). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 10.11.2015, що набрало чинності 30.11.2015 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.5). 14 листопада 2017 року позивачка уклала шлюб, та відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] її прізвище після державної реєстрації шлюбу стало « [PERSON] » (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 18 листопада 2023 року [PERSON] , що народилася [INFO] , змінила ім`я, про що 18 листопада 2023 року складено актовий запис №94. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON] (а.с.8) [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Згідно з Витягом з реєстру Краснокутської територіальної громади №2024/000094884 від 04.01.2024 [PERSON] з 11.07.2016 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Також за вищевказаною адресою зареєстрована позивачка [PERSON] , що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру №6344-1131061-2017 (а.с.12). [PERSON] є студентом групи 20-2 ІІ-го курсу денної форми навчання (дистанційно) в Державному навчальному закладі «Регіональний центр професійної освіти інноваційних технологій будівництва та промисловості. Навчається на бюджетній основі. Строк навчання - з 01.09.2023 по 30.06.2025, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 03.09.2024 №297 (а.с. 14). Судом встановлено, що [PERSON] добровільно не надає допомоги на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частина 1 ст. 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі «Регіональний центр професійної освіти інноваційних технологій будівництва та промисловості та у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд також враховує, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків, та те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та має захворювання «помірна розумова відсталість», перебуває повністю на утриманні матері. Відомості про отримання стипендії суду не надано. Позивачка не має можливості самостійно на належному рівні забезпечити повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, всім необхідним для навчання, а також для інших супутніх витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] , є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, сплачував аліменти до досягнення донькою повноліття, заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.15). Доказів, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] не працює, має тяжкі або хронічні захворювання, має інших утриманців, та у зв`язку з цим не має матеріальної можливості надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання, суду не надано. Доказів на спростування тих обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, відповідачем не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання [PERSON] , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Доказів неможливості сплати аліментів у тому розмірі, про який просила позивачка - 1/4 від усіх видів доходу - відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі наведеного, з урахуванням змісту позовних вимог та характеру спірних відносин, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивачки на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період навчання, починаючи з 10.09.2024 та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивачка згідно із Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved