Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності на 1/2 частину за кожним на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3131 га кадастровий номер 4820610000:07:000:0556 в межах території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування вимог позивачі в заяві зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на земельну частку (пай) із земель, що перебували у колективній власності КСП «Дружба народів» площею 5,62 умовних кадастрових гектарів. Позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частину за кожним на вказану земельну частку (пай). В подальшому позивачі для формування відповідної земельної ділянки замовили технічну документацію, проте відповідач відмовив в її затвердженні, оскільки відповідна земельна ділянка вже була сформована та право приватної власності на неї було зареєстроване за померлим [PERSON] після його смерті. Внаслідок цього позивачі не можуть оформити свої права на успадковане майно. Посилаючись на викладене, позивачі просили про задоволення позову та визнання за ними права власності на вказану земельну ділянку по 1/2 частці за кожним. Від представника позивачів надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, оскільки відповідно до даних спадкової справи після смерті [PERSON] спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті останнього, є позивачі [PERSON] та [PERSON] , що відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов`язки сторін, суд ухвалив про слухання справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №021353; копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 21.08.2008 року; копію розпорядження Баштанської РДА від 14.06.2005 року №349-р з додатком; копію витягу з рішення Баштанської міської ради від 15.12.2020 року №21; копію технічної документації із землеустрою; копію повідомлення Відділу №1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2023 року №2592/354-23; копію повідомлення Відділу у Баштанському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 30.12.2020 року №133/164-20; копію відмови державного реєстратора у виправленні помилок від 09.01.2024 року; копію рішення Баштанської міської ради від 22.12.2023 року №46; копію рішення Баштанської міської ради від 29.02.2024 року №27; копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.12.2020 року; копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.03.2024 року; копію спадкової справи №33/2007 після смерті [PERSON] ), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №021353 від 30.08.1996 року. За життя [PERSON] почав процедуру виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) у земельну ділянку, внаслідок чого була сформована земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3131 га кадастровий номер 4820610000:07:000:0556 в межах території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, проте [PERSON] до завершення вказаної процедури помер [INFO] та вже після його смерті [INFO] за ним у Державному земельному кадастрі було зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку, хоча на той час він не мав цивільної правоздатності внаслідок смерті. Позивачі є спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] та прийняли спадщину і отримали свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частину за кожним на вказану вище земельну частку (пай). Проте позивачі не можуть здійснити процедуру виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) у земельну ділянку, оскільки така земельна вже була сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі за померлим спадкодавцем після його смерті, проте правовстановлюючі документи спадкодавець не отримав внаслідок смерті. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 1268; 1269 ч.1; 1270 ч.1 ЦК України, зі змісту яких слідує, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами. Крім того відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За такого та у зв`язку з тим, що відповідач визнає позовні вимоги та таке визнання не суперечить вимогам закону, матеріалам справи та не порушує прав інших осіб позов підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачам мають бути повернуті з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: approved