Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Представник позивача адвокат Бучак Діанна Михайлівна, що діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 23.03.2022 Виконавчим комітетом Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складений відповідний актовий запис №07. Від шлюбу дітей немає. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що між позивачем та відповідачем припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини більше, ніж 6 місяців та на момент пред`явлення позову вони не живуть як чоловік і дружина. Крім того, вказала, що вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, життя, яке б ґрунтувалось на почуттях взаємної любові, дружби та поваги відсутнє. Ухвалою суду від 03.09.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою місця проживання. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 23.03.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №07. Від шлюбу у сторін дітей немає. Як встановлено судом з матеріалів справи, шлюбні відносини подружжя фактично припинені, спільне господарство не ведеться. З вище зазначених підстав, позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, а отже визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 605,60 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених нею при подачі позову, що складає 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved