Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 11.08.2015 року, про що складено актовий запис №40, у відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області та відновлення дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що 11.08.2015 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №40. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Рішення про розірвання шлюбу прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примиритися з відповідачем пробували неодноразово, однак все безрезультатно, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 30.05.2024 року відкрито провадження в справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду поступило клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, підтримання позовних вимог та не заперечення щодо заочного розгляду справи (а.с. 32). \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений повторно належним, зокрема судову повістку на 27.06.2024 року, копію позовної заяви з додатками, копію ухвали від 30.05.2024 року отримав 02.07.2024 року(а.с.20), судову повістку на судову повістку на 05.08.2024 року отримано 19.07.2024 року (а.с. 22), на 22.08.2024 року отримав 06.09.2024 року (а.с.31), крім того відповідача повідомлено про розгляд справи 30.09.2024 року шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с. 33). Згідно з ч.1\~ ст.223 ЦПК України\~ неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Право на звернення до суду закріплено у\~Конституції України, відповідно до ст. 124 якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~\~ У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з вимогами ст. ст.77,81\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу. Встановлено, що сторони у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 11.08.2015 року зареєстрували шлюб, актовий запис №40, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4,5). Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно зі ст.112\~Сімейного Кодексу (далі - СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст.55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач та відповідач не бажають зберегти їх сім`ю та наполягають на розлученні, суд не може покласти на них обов`язок збереження сім`ї при наявності категоричного заперечення цього. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому за бажанням позивача суд відновлює позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У\~ст. 265 ЦПК України\~закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір на її користь. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений під час звернення до суду з позовною заявою в розмірі 1211,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved