Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

Позивач у липні 2024 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 631694650 у сумі 81214 грн. 52 коп. та 3028 грн. судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18.06.2021 [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631694650. В подальшому найменування АТ «Альфа-Банк» змінено на АТ «СЕНС БАНК». Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі. У випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк надав [PERSON] кредитні кошти, в порядку обумовленому договором, а відповідач належним чином не виконує зобов`язання, внаслідок чого станом на 28.02.2023 заборгованість за кредитним договором становить 81 214 грн. 52 коп. Ухвалою судді 23.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача АТ «СЕНС БАНК» в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач згідно із ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18.06.2021 між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно умов якої клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, а також випущено міжнародну платіжну карту Master Card DEBIT WORLD строком на 5 років із сумою кредитної лінії 20900 грн. та максимальною сумою кредиту 200 000 грн. Процентна ставка за користування кредитною лінією при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою складає 35,99 % річних (п. 3 Акцепту). Крім того, [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови кредитування, реальну та орієнтовну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту (а.с. 11-13) Згідно із довідкою АТ «СЕНС БАНК» про ідентифікацію, [PERSON] ідентифікований, як позичальник за укладеним договором, оскільки підписав 18.06.2021 відповідний договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 8107, направленого на номер телефону [NUMBER] (а.с. 35). 01.12.2022 найменування АТ «Альфа - Банк» змінено на АТ «Сенс Банк». Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Факт надання відповідачу кредиту та користування ним кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку за період з 18.06.2021 по 28.02.2023 (а.с. 17-20). Проте [PERSON] не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.509, 526, 1054 ЦК України. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань станом на 28.02.2023 утворилася заборгованість за кредитним договором № 631694650 від 18.06.2021, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 81 214 грн. 52 коп. та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 46 660,74 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 413 грн., простроченого тіла кредиту в сумі 31 499,43 грн. та відсотків за прострочену заборгованість у розмірі 2641,35 грн. Відповідач не надав свого розрахунку чи підтвердження повернення ним кредиту і відсотків у іншій сумі, ніж вказано у розрахунку первісного кредитора. 16.11.2023 року АТ «СЕНС БАНК» звернувся досудовою вимогою до [PERSON] щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 25). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач допустив порушення умов договору щодо своєчасної та повної сплати кредиту та плати за користування ним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved