Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно його малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі до 05.03.2020 року. Від цього шлюбу у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Однак відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей, їхнім вихованням та доглядом не займається, не піклується про їх здоров`я, не забезпечує дітям належні умови для здорового зростання, духовного та фізичного розвитку, а також не намагається забезпечити належного рівня життя та медичного обслуговування. Всі діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Крім того, відповідач не зважаючи на наявність обов`язку зі сплати аліментів на утримання дітей за судовим рішенням, такі виплати не здійснював , внаслідок чого має заборгованість щодо сплати аліментів в розмірі 190439,25 грн. При цьому стан здоров`я відповідача жодним чином не перешкоджає йому утримувати своїх дітей, хоча б на тому мінімальному рівні, який визначено рішенням суду. У звязку з вищевикладеними обставинами, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду цивільної справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив. Ця обставина підтверджується відповідною поштовою кореспонденцією. Представник органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області також в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив при ухваленні рішення у справі врахувати поданий ним висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Кодимського районого суду Одеської області від 05.03.2020 року. Від цього шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.02.2011 року виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.03.2018 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. В графі батько зазначений " [PERSON] ". Із акту про встановлення фактів від 07.04.2023 року, складеного депутатом Кодимської міської ради Одеської області вбачається, що малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають із матір 'ю [PERSON] по [ADDRESS] та їх рідний батько [PERSON] участі у вихованні цих дітей не приймає (а.с.9). Із матеріалів справи встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в "Опорний заклад "Кодимський ліцей №2" Кодимської міської ради Подільського району Одеської області. Батько дітей в школі не відвідує, жодних контактів з класними керівниками чи адміністрацією школи не має (а.с.12). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER], що перебуває на виконанні у Кодимському відділі ДВС Подільського району в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за судовим наказом №503/2071/19, виданим 08.01.2020 року Кодимським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини доходу, заборгованість по сплаті аліментів за період час з жовтня 2019 року по січень 2023 року складає загальну суму в розмірі 190439 гривень 56 копійок. (а.с.13). У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради від 27.08.2024 року № 1070, позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , визнано доцільним з тих підстав, що відповідач більше шести років не спілкується з дітьми, їх не утримує та не приймає участі у їх вихованні. Крім того, в телефонній розмові з начальником Служби у справах дітей він особисто повідомив, що позов визнає у повному обсязі. Крім того, свідченням втрати відповідачем інтересу до своїх малолітніх дітей є його ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час його проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням його інтересу до своїх дітей. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням своїх малолітніх дітей та його свідоме самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо них. Доказів щодо спростування таких обставин, в матеріалах справи немає, а в ході судового розгляду не встановлено причин, які б перешкоджали відповідачу у реалізації своїх батьківських обов`язків. З огляду на це, суд вважає, що така поведінка ( бездіяльність) відповідача вказує на його свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, тому позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим та виправданим в інтересах дітей. Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що пред`явлений до відповідача позов про позбавлення батьківських прав, з вищевказаних підстав, підлягає задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач [PERSON] була звільнена судом від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved