Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

23 квітня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] , яка надіслана її представником адвокатом Луконіною Н.В. через систему «Електронний суд», в якій заявник просить оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що [PERSON] є батьком заявниці, але про його місцезнаходження не відомо ще з 1992 року. На даний час заявниця бажає прийняти спадщину після смерті матері, але батько був зареєстрований з матір`ю, а отже є таким, що прийняв спадщину. Але з 1992 року він не проживав з матір`ю, вів асоціальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями, кілька разів притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Оголошення [PERSON] померлим дасть можливість заявниці оформити свої спадкові права після смерті матері. 26 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, витребувано докази. Заявник подала заяву про розгляд заяви без її участі, просила про задоволення заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до вимог\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до\~ст. 293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Підставою для звернення з вказаною заявою є оформлення спадщини. Мати заявниці померла, а про батька, який зареєстрований разом з матір`ю і перебуває з нею у шлюбі, відсутні тривалий час відомості про його місце перебування, тому заявник не може реалізувати свої права на спадщину і отримати у нотаріуса відповідне свідоцтво. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстрована мати [PERSON] та дружина [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі ст. 1268 ЦК України [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті дружини. Згідно з довідкою № 064292, виданою установою ОП-317/16 Міністерства внутрішніх справ 04 грудня 1987 року, [PERSON] відбував покарання з 06.05.1986 по 04.12.1987 р.н., звільнений умовно-достроково. На облік в Заводський РВВС поставлений 08.06.1988 р. Однак, відповідно до акту про непроживання від 13 червня 2016 року, підписаному [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в будинку за адресою: [ADDRESS] , не проживає з осені 1992 року. Відповідно до відповіді Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області від 05.08.2020 № 11035/5220, проведеними заходами встановити теперішнє місцеперебування [PERSON] не виявилось можливим. Одночасно, згідно з відповіддю Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області від 20 вересня 2024 року, розшукова справа відносно [PERSON] , [INFO] не заводилась. Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-35398/18/24-Вих від 22.05.2024, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України [PERSON] , [INFO] в період з 08.11.2017 по теперішній час (станом на 11:00 22.05.2024) в Базі даних не виявлено. Також зазначено, що зберігання в базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017, оскільки до набрання чинності Положення, інформація зберігалась протягом 5 років. Згідно з відповіддю Головного управління ДПС у Миколаївській області (№ 5478/5/14-29-12-01-02 від 23.05.2024), згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників, особа з такими реєстраційними даними: [PERSON] , [INFO] , в ДРФО не зареєстрована. Відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. Відповідно до відомостей Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.06.2024 року № 1400-0802-7/47185, на обліку як отримувач пенсії не перебуває. За відомостями автоматизованих обліків ЄІС МВС та НПУ України станом на 05.06.2024 щодо [PERSON] , [INFO] , відомості відсутні (відповідь Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Миколаївській області від 05.06.2024 № 3116/21.2024). Згідно з відповіддю Державної міграційної служби України від 05.06.2024 № 6.3-5910/6-24), за даними інформаційно-комунікаційної системи ДМС, відомості щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] , [INFO] , відсутні. Відповідно до відповіді Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актові записи про смерть, шлюб, зміну прізвища або імені [PERSON] , [INFO] , у період з січня 2014 року по час виконання ухвали відсутні. \~ \~ \~ \~Сукупність перелічених доказів підтверджує відсутність відомостей про перебування [PERSON] , в місці його постійного проживання ( [ADDRESS] ) понад три роки. Останній не давав про себе знати ні засобами поштового зв`язку, ні телефонного, ні будь-якого іншого. Вказане не заперечується учасниками справи. Відповідно до частини 1 статті 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною першою статті 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. За загальним правилом громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України. При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18) та від 09 вересня 2020 року у справі № 467/1274/18 (провадження № 61-10753св20). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] , з 1992 року відсутній за місцем свого проживання, заходами розшуку встановити місце його перебування не виявилось можливим, не отримує доходів і щодо нього відсутня будь-яка інформація протягом останніх тридцяти років, актові записи щодо його смерті, шлюбу, зміни прізвища або імені відсутні, що в сукупності дає підстави припускати про його смерть. Також, з метою усунення невизначеності, яка склалася, зокрема, для визначення частки заявниці в спадковому майні, а також те, що в інший спосіб оформити спадкові права неможливо, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved