Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

18 червня 2024 року [PERSON] звернувся суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 10 липня 1999 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою у Будинку урочистих подій «Навруз» м. Ташкент, актовий запис № 888. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2023 року, вони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство. Причиною припинення шлюбних відносин стала втрата почуття любові один до одного, взаєморозуміння. Спір щодо поділу майна відсутній. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, просила залишити їй прізвище [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Письмовими матеріалами справи встановлено, 10 липня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у Будинку урочистих подій «Навруз» м. Ташкент, актовий запис № 888, в період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, та свідоцтвом про народження (а.с. 6, 16). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з жовтня 2023 року, не проживають однією сім`єю, подружжя не бажало зберегти родинні стосунки, втратили почуття любові. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про \~судовий збір»\~ставка судового\~збору за\~подання до\~суду позовної\~заяви про\~розірвання шлюбу\~складає 0,4\~розміру прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб,\~встановленого законом\~на 1\~січня календарного\~року,\~в якому\~відповідна заява\~подається до\~суду,\~та для\~позивача при\~зверненні до\~суду складав\~1211,20 грн, відповідно підлягає стягненню на користь останнього з відповідачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved