Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

04.03.2024 позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Остапчук В.І. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачем [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2021 розірвано. У даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачем [PERSON] . Позивач вказує, що він вже тривалий час проживає в Нідерландах та перебуває в іншому шлюбі, в якому з дружиною виховує двох спільних дітей. Разом з тим, він намагається активно приймати участь у житі свого сина [PERSON] , [INFO] , а також забезпечує йому належний рівень життя, оскільки надає на потреби спільного сина сторін достатню суму коштів щомісяця, а саме 1000 євро, а також передає передачі з продуктами харчування. Позивач зауважує, що відчуває сильний батьківський потяг до сина [PERSON] , бажає тісного спілкування з ним та бути присутнім у його житті. Натомість відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином та робить усе можливе, щоб дитина не могла вільно спілкуватися з батьком, зокрема умисно підбирає такий час спілкування з його з сином, коли його увага переключена на щось інше, наприклад коли дитина перебуває в громадському місці чи у компанії однолітків. При цьому відповідач вимагає від нього значно більшої матеріальної участі в утриманні дитини взамін на можливість спілкуватися з сином. З огляду на викладене, з урахування заяви про зміну предмету позову позивач просить суд: 1. Зобов`язати [PERSON] забезпечити можливість спілкування дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за допомогою мобільного та відеозв?язку в кожну І-ІІІ суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., кожну II-VI неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., в інші дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] ; 2. Встановити графік побачень з сином [PERSON] у періоди перебування батька [PERSON] на території України за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] та у її присутності 3 рази на тиждень. Місце, час, тривалість зустрічі визначається погодженням обох сторін з врахуванням інтересів та побажань дитини, стану його здоров`я та зайнятості. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Копію позовної заяви з додатками надіслано до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та зобов`язано, протягом одного місяця з дня отримання даної ухвали, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору з приводу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] та встановлення графіку побачень. 19.04.2024 відповідача [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивач не набув права такого звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки жодних перешкод у спілкуванні з сином та його вихованні вона не чинять і ніколи не чинила. Вона розуміє, що син обов`язково має спілкуватися зі своїм батьком. Натомість позивач не відвідує сина від січня 2022 року, проживає в іншій країні разом із новою сім`єю, в якій виховуються двоє дітей 2022 року народження та очікується поява ще однієї дитини. При цьому позивач без попереднього погодження із нею передав трирічному синові смартфон, по якому вважає за можливе телефонувати йому у зручний для себе час без попередніх узгоджень із співвідносно до зайнятості дитини або перебування його у громадських місцях, з чого тепер, виходячи із викладеного у позовній заяві, робить висновок щодо чинення йому перешкод у спілкуванні з дитиною. Разом з тим, жодних доказів чинення нею таких перешкод позивачем не надано. Крім того, ні з позовної заяви, ні з доданих до неї доказів не вбачається, що позивач звертався до органу опіки та піклування, як і не пред`являв їй жодних усних претензій щодо будь-яких перешкод в його спілкуванні з дитиною. З приводу тверджень позивача про його активну участь у вихованні дитини та надання коштів на утримання сина, то такі відповідач вважає маніпулятивним та не підтвердженими жодними допустимими доказами по справі. Водночас, за два роки і три місяці позивач не знайшов можливості жодного разу приїхати до сина, побачитися з ним, обійняти його, пограти з ним в улюблені ігри і провести час в цікавих для дитини місцях, зацікавити його якимись новими активностями, привити йому нові інтереси, показати приклад в побутовому житті. При цьому у позивача відсутні жодні перешкоди для перетину кордону як на в`їзд, так і на виїзд, оскільки він є батьком трьох неповнолітніх дітей. Стосовно сплати аліментів, то відповідач вказує, що такі сплати здійснюються батьком вкрай нерегулярно, в результаті чого середньомісячний розмір аліментів є суттєво нижчим за наведену позивачем у позовній заяві суму, а передача продуктів харчування з-за кордону є власною ініціативою позивача, проте перелік продуктів не завжди відповідає харчовим уподобанням сина, не узгоджується із матір`ю дитини, та й порушення дотримання температурного режиму деяких продуктів під час перевезення робить їх непридатними до споживання. Щодо встановлення способу участі і спілкування батька з дитиною, то враховуючи вік дитини та емоційну прив`язаність сина до неї, відповідач вважає, що до досягнення дитиною семирічного віку будь-які побачення з батьком без її присутності не відповідатимуть інтересам дитини. Крім того, після досягнення сином шестирічного віку, останній буде відвідувати спортивні секції, а оскільки [PERSON] навчається у школі повного дня, відвідування тренувань можливе лише у позашкільний час - тобто, після 18 год. декілька разів на тиждень, також після навчання з часом йому потрібно буде виконувати домашні завдання, що унеможливлює його зустрічі з батьком кожного понеділка, середи та п`ятниці, відтак такі зустрічі можуть відбуватися лише у кожні другі вихідні місяця, оскільки вона також має необхідність проводити вихідні із сином, планувати поїздки і подорожі. Також вона заперечує з приводу проти ночівлі дитини з батьком після досягнення сином семирічного віку до досягнення ним десятирічного віку, оскільки їй невідомо, де саме, з ким і в яких умовах він зупинятиметься, приїжджаючи в Україну. Стосовно проведення позивачем відпочинку із дитиною, то такі відпочинки на її переконання можуть відбуватися не раніше ніж після досягнення дитиною десятирічного віку і з попереднім узгодженням з нею дат такого відпочинку не пізніше, ніж за два місяці. При цьому на такі відпочинки позивач повинен забирати дитину з дому та привозити особисто, час дороги включається у час відпочинку. З огляду на викладене, відповідач вважає, що побачення позивача з сином мають відбуватися із забезпеченням якнайкращих інтересів дитини, тобто з урахуванням його віку та інтересів, зокрема в такі дні: І-III субота місяця з 10.00 год. до 20.00 год. та II-IV неділя місяця з 10.00 год. до 19.00 год., додаткові дні і години - за домовленістю між батьками дитини. Поряд з цим у випадку хвороби або поганого самопочуття дитини або и випадку його небажання будь-які вищеозначені зустрічі будуть скасовані і це в жодному випадку не вважатиметься і не трактуватиметься як порушення визначеного порядки встановлення способу участі і спілкування батька з дитиною. Таким чином, з огляду на відсутність будь - яких доказів чинення нею перешкод позивачу у спілкуванні з сином, а також враховуючи вік дитини, відповідач просить встановити порядок участі позивача у вихованні дитини [PERSON] з врахування вищевикладених нею обставин. 19.04.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Семусь Т.А., поштовим зв`язком через АТ «УКРПОШТА» подала суду зустрічну позовну заяву [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Семусь Т.А. до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2021 розірвано. У даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом нею за адресою: [ADDRESS] . Позивач за зустрічним позовом вказує, що вона любить свого сина і належним чином здійснює свої батьківські обов`язки, піклується про дитину, дбає про його гармонійний розвиток та стан здоров`я, створює усі необхідні умови для його всебічного розвитку, проводить свій вільний час разом з ним, має стабільний достатній дохід, характеризується позитивно. Привчає сина любити Україну та виховує його в українських традиціях. Водночас, відповідач не проживає разом з нею та сином з вересня 2021 року, не відвідує сина від січня 2022 року, проживає в іншій країні разом із новою сім`єю, в якій виховуються двоє дітей 2022 року народження та очікується поява ще однієї дитини. При цьому постійне проживання відповідача окремо від позивачки та сина за кордоном за кордоном ускладнює отримання від нього дозволів та згод щодо дитини, зокрема виїзд дитини за кордон. Крім того, визначення місця проживання дитини з матір`ю є визначенням порядку фізичної опіки щодо дитини. На підставі викладеного, оскільки відповідач свідомо залишив їхнього спільного сина для проживання і піклування з нею, позивач за зустрічним позовом просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] 01.05.2024 судом зареєстровано відзив на зустрічну позову заяву подану представником позивача [PERSON] - адвокатом Остапчук В.І. через систему «Електронний суд», в якому позивач-відповідач вказує, що він заперечує позовні вимоги за зустрічним позовом, оскільки між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини. Так, у своїй зустрічній позовній заяві відповідач-позивач не зазначила, в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів, що призвело до її звернення із позовом в суд про визначення місця проживання дитини. Фактично, їхній спільний малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, за адресою її фактичного проживання, що не заперечується відповідачем-позивачем. При цьому, він не наполягав і не наполягає на тому, щоб син проживав разом із ним, адже розуміє, що йому комфортніше буде проживати разом із матір`ю де дитина пов`язана звичним для нього побутом, має стійкі соціальні зв`язки, знаходиться в звичному україномовному середовищі. Окрім того він усвідомлює, що дитина такого віку не може бути розлучена з матір`ю. Відповідач-позивач у своєму позові вказує, що він свідомо залишив спільного сина для проживання і піклування з нею, тим самим підтверджує, що спору щодо визначення місця проживання дитини немає. Окрім того, він також в достатній мірі піклується про спільного сина сторін та завжди на зв`язку і у випадку, коли буде потреба спільного вирішення питання, що стосуються сина, обов`язково виконає необхідне, в тому числі і наддасть дозвіл на вивезення його за кордон. Він як і відповідач-позивач, любить свого сина і належним чином здійснює свої батьківські обов`язки, піклується про дитину, дбає про гармонійний розвиток сина, тому буде діяти виключно в якнайкращих інтересах сина. Також позивач - відповідач звертає увагу, що відповідач-позивачка вказує, що він з січня 2022 року не відвідує сина та на засіданні комісії органу опіки та піклування з приводу встановлення графіку побачень батька із дитиною вказувала, що він має всі підстави для перетину кордону під час воєнного стану, оскільки є батьком трьох дітей, чим вводить і комісію і суд в оману, оскільки для вільного перетину кордону чоловік має надати документи, підтверджують факт утримання трьох і більше дітей молодше 18 років. Разом з тим, відповідач-позивач відмовилась надавати йому нотаріально засвідчену заяву, в якій би підтвердила факт утримання ним сина або ж укласти договір між батьками щодо виховання і утримання дитини. Водночас, його сім`я очікує влітку 2024 року на появу ще однієї дитини в сім`ї, а тому, після її народження він зможе безперешкодно приїжджати в Україну та провідувати сина [PERSON] . Вказані обставини на переконання позивача-відповідача свідчать про те, що відповідач-позивач чинить йому перешкоди в спілкуванні з сином, з приводу чого ним заявлено первісний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні дитини. На підставі викладеного, враховуючи що підставою для звернення до суду за захистом свого права, із застосуванням відповідного способу захисту, є порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права, натомість між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання сина, позивач-відповідач просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.05.2024, прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Остапчук В.І. про зміну предмету позову. Прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Семусь Т.А. до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду з цивільною справою за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Остапчук В.І. до [PERSON] , третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні дитини, об`єднавши позови в одне провадження та присвоївши об`єднаній справі єдиний номер 607/5031/24, провадження 2/607/1670/2024. Копію зустрічної позовної заяви з додатками слід надіслано до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та зобов`язано, протягом одного місяця з моменту отримання даної ухвали, надати суду висновок, щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] 09.05.2024 судом зареєстровано складений Управлінням сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради висновок органу опіки та піклування щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 01.05.2024 № 749. 09.08.2024 судом зареєстровано складений Управлінням сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08.08.2024 № 1314. Протокольною ухвалою суду від 14.08.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник адвокат Остапчук В.І. первісний позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити з підстав у ньому викладених. Щодо зустрічного позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на зустрічний позов. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник адвокат Семусь Т.А. в судовому засіданні зустрічний позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити з підстав у ньому викладених. Щодо первісного позову зазначили, що не заперечують з приводу встановлення порядку участі позивача-відповідача у вихованні дитини [PERSON] з врахування вищевикладених у відзиві обставин. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі, за наявними у справі матеріалами. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2021 у справі № 607/14579/21, розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Тернопільській області 15.08.2018. Відповідно до довідки ТОВ «Добродій» ЛТД № 130 від 02.11.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із ним зареєстровані: дружина - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з акту № 17, складеного 09.04.2024 комісією ТОВ «Добродій» ЛТД у складі інженера [PERSON] , економіста [PERSON] , майстра дільниці [PERSON] , [PERSON] , який є власником квартири зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою, що підтверджують сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з довідкою № 48 від 09.04.2024 виданою ТОВ «Добродій» ЛТД, [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та разом з нею проживає та зареєстрований син, [PERSON] , [INFO] . Чоловік, [PERSON] , [INFO] зареєстрований, однак не проживає за даною адресою згідно свідчень сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до характеристики на [PERSON] , виданої ТОВ «Добродій» ЛТД №129 від 02.11.2023, заяв та повідомлень стосовно [PERSON] про порушення громадського порядку від мешканців будинку по [ADDRESS] та інших громадян до ТОВ «Добродій» ЛТД не поступало. Як слідує із довідки № 5 від 17.04.2024 та характеристики від 14.04.2024 виданих ФОП [PERSON] , дошкільник дошкільної різновікової групи [PERSON] , [INFO] дійсно навчається у закладі «Мурашник». Термін навчання з 02.09.2021 по 15.04.2024. [PERSON] навчається очно з 02.09.2021 по 15.04.2024, володіє достатнім рівнем навчальних досягнень. Зарекомендував себе як старанний, активний, дошкільник. [PERSON] цікавиться навчанням, любить грати ігри на розвиток моторики, цікавиться математикою, уважно слухає під час читання. Хлопчик спостережливий, допитливий та активний. [PERSON] жваво спілкується з однолітками, охоче бере участь у різних виставах. Мама, [PERSON] , щодня проводить до садка сина [PERSON] . Мама приділяє увагу вихованню і навчанню сина, цікавиться успішністю [PERSON] . Мама завжди відвідує батьківські збори та інші заходи в садку. Мама приділяє належну увагу [PERSON] в навчання та вихованні. Всі вище перераховані активності [PERSON] супроводжує завжди тільки мама, [PERSON] . Основні якості [PERSON] : дружелюбний, активний, працелюбний, старанний, енергійний, веселий, кмітливий, розумний. Відповідно до довідки ПП «Амбулаторія загальної практики-сімейної медицини Медікус № 2» № 532 від 09.04.2024, [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку лікаря педіатра [PERSON] з народження. До року мама з дитиною систематично відвідували профілактичні огляди для оцінки фізичного та стато-кінетичного розвитку. Всі рекомендації щодо лікування чи обстеження сина, мама виконувала згідно з призначеннями лікаря. На всі профілактичні огляди чи з приводу захворювання разом із сином приходить виключно мати. Згідно з обстеженням пацієнта №ТО-0036445 від 24.05.2024 виконаного Інтер Оптика , [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: міопія слабкого ступеня обох очей. [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 21.01.2024 незнятої чи непогашеної судимості не має, що підтверджується витягом з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей». Згідно з довідкою № 01.1-04/843 виданої 25.10.2023 КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги», [PERSON] , [INFO] , на обліку з приводу хронічних захворювань не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на амбулаторному лікуванні не перебував. Паперова медична документація у закладі відсутня. Як вбачається з довідки виданої 09.04.2024 ФОП [PERSON] , [PERSON] , дійсно працює в ФОП [PERSON] на посаді лікаря-дерматовенеролога з 19.01.2022 (згідно наказу від 18.01.2022 р.№ 41) по теперішній час. Відповідно до психологічного висновку спеціаліста, складеного 30.04.2024 практичним психологом [PERSON] , для дитини дистанційні умови спілкування з батьком є звичними, проте є, розуміння, що тато проживає окремо від нього і мами. Чіткого розуміння, причин сімейної ситуації немає, проте є власна інтерпретація, а саме: «Taто теж колись жив... (з [PERSON] та мамою), але він поїхав... Потім він купив, собі ламборгіні і поїхав від мене... І від мами.... А тепер тато веде мою маму до, суду»). Примітка: на когнітивному рівні, тобто на рівні осмислення, дитина пояснює сімейну ситуацію як таку, що тато залишив його, проте ознак емоційного переживання покинутості не спостерігається. Тут важливо враховувати контекстні умови зростання дитини, а саме те, що відсутність стабільної фізичної присутності батька була нормою, дитина підтримувала зв`язок дистанційно. [PERSON] не згадує, що у батька є інша сім`я (примітка: дитина або не знає/не усвідомлює про даний факт, або уникає про це говорити, що може бути захисним механізмом психіки). На запитання про братиків або сестричок, [PERSON] відповів, що у нього є лише братик і жодної сестрички. Дитина, [PERSON] [INFO] включає у власну структуру сім`ї і тата і маму. Негативних переживань, зокрема образи, смутку, злості щодо когось із членів сім`ї у дитини немає. Ставлення до батька - позитивне. У дитини сформований позитивний образ батька, але [PERSON] небагато може про нього розповісти. Є уривчасті спогади про прогулянки з татом. Також, для дитини важливо, що він може попросити в тата бажане і тато відгукується. Ставлення до мами - позитивне. Спостерігаються ознаки надійної прив`язаності, а саме: [PERSON] звертається за допомогою і мама відгукується, дитина спокійно залишається з іншим дорослим, але радіє поверненню мами, ділиться з нею враженнями; коли мама відсутня, хлопчик проявляє ініціативу в грі, допитливість, активно досліджує простір. Для дитини, [PERSON] спілкування з обома батьками є значимим, але мама залишається основним об`єктом прив`язаності. Рекомендації щодо умов забезпечення контакту з батьком, враховуючи інтереси дитини [PERSON] , [INFO] . Важливо! Контакт з дитиною налагоджує і забезпечує безпосередньо дорослий (той дорослий, який хоче контактувати з дитиною). Це відповідальність дорослого. Не рекомендовано перекладати відповідальність про забезпечення контакту на дитину. (Наприклад, дитина може не хотіти спілкуватися в певний момент і в даному випадку важливо спробувати іншим разом, а дитині продемонструвати прийняття її бажання). При забезпеченні контакту важливо враховувати режим дня дитини, навчання, заняття, інші актуальні потреби. Для дитини не повинно бути різких змін у способі життя, оскільки це порушує відчуття безпеки підвищує рівень тривоги. Якщо у батька є нова сім`я, важливо, аби знайомство дитини з новою сім`єю відбувалося поступово, без тиску. Рекомендовано, аби дитина не залишалася наодинці з новими членами сім`ї, поки не налагодить безпечний, стійкий контакт. У дитини можуть виникати питання, чому «батько живе не зі мною, але з іншими дітьми?», а також почуття провини чи власної неповноцінності. Тому, основним акцентом у спілкуванні з дитиною має бути актуалізація її значимості. Також, при наявності іншої сім`ї у батька, зокрема інших дітей, дитині важливо мати «власний час з батьком» без присутності членів нової сім`ї. Органом опіки і піклування суду надано висновок щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 01.05.2024 № 749. Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 01.05.2024 № 749, батько дитини, [PERSON] , на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, однак направив письмові пояснення, у яких вказав, що колишня дружина [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні із сином [PERSON] , а саме протягом тривалого часу не показує сина через засоби зв`язку та не дає можливості спілкуватися з ним. Також зазначив, що на даний момент проживає у Нідерландах та перебуває у іншому шлюбі, а тому не має можливості прибути на засідання комісії з прав захисту дітей. Представник батька - адвокат Остапчук Вікторія Ігорівна на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні сина [PERSON] із батьком, однак останній бажає брати участь у вихованні сина та спілкуватися із ним. Мати дитини, [PERSON] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що не чинить перешкод у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] батьку дитини [PERSON] . Представник матері - адвокат Семусь Тетяна Андріївна на засіданні комісії зазначила, що побачення з сином мають відбуватися із забезпеченням якнайкращих інтересів дитини, з урахуванням його віку та інтересів, а тому інтереси дитини будуть забезпечені якщо спілкування батька та дитини відбуватиметься кожної першої і третьої суботи місця з 10:00 год. до 20:00 год. та кожної другої та четвертої неділі місяця з 10:00 год. до 19:00 год., додаткові дні і години за домовленістю між батьками дитини, а також із врахуванням стану здоров`я та бажання сина. З огляду на викладене, беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки і піклування рекомендує [PERSON] здійснювати свою участь у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою месенджерів: «Skype». «Viber». «Telegram», «WhatsApp». «Signal». «Facetime» та інших відповідних технічних програм відповідно до графіку спілкування, а саме: кожної І, III суботи місяця з 10:00 год. до 20:00 год.; кожної II, IV неділі місяця з 10:00 год. до 19:00 год.; у будь-який інший день (час) за бажанням дитини та за домовленістю між батьками. Також, органом опіки і піклування суду надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08.08.2024 № 1314. Відповідно до висновку органу опіки і піклування суду щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08.08.2024 № 1314, мати дитини, [PERSON] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що з моменту розірвання шлюбу син [PERSON] проживає разом із нею. Постійне проживання батька дитини за кордоном ускладнює отримання від нього дозволів та згод щодо сина, тому просить визначити місце проживання дітей малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із нею. Батько дитини, [PERSON] , на засідання комісії не з`явився, однак направив письмові пояснення, у яких вказав, що між ним та матір`ю дитини відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, а тому він заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] . [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Представник батька - адвокат Остапчук Вікторія Ігорівна на останнє засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилася, направила заяву, у якій просила розгляд проводити без її участі та участі батька дитини. Вказала, що вважає за недоцільне визначати місце проживання дитини разом із матір`ю, оскільки з даного приводу відсутній спір. 13.06.2024 працівниками Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , згідно з яким [PERSON] (мати), [INFO] , проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] , у квартирі, яка складається з двох кімнат, загальною площею 46 кв. м., з усіма комунальними зручностями, де є все необхідне для проживання. Для дитини створено умови для повноцінного та гармонійного розвитку, а саме: відведено окрему кімнату, в якій знаходяться дитячі речі, іграшки, одяг, взуття, відповідного віку. Також за вказаною адресою зареєстрований та не проживає [PERSON] (батько), [INFO] . Відповідно до довідки про доходи, виданої ФОП « [PERSON] », дохід [PERSON] за період з 01.01.2024 по 31.05.2024 становить 75 000 грн. На підставі викладеного, беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки і піклування вважає доцільним визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Щодо первісного позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні дитини, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що дитина сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з відповідачем-позивачем [PERSON] . водночас між сторонами не налагоджено процесу спілкування батька із сином. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між дитиною та батьком. ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Згідно вимог статті 157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 у статті 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (стаття 114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до частин другої та третьої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається із частини першої статті 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до частини другої статті 158 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно вимог частини першої статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, суд може визначати способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо). Як вбачається з положень частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням того, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо участі батька у вихованні сина, такий спір повинен бути вирішений судом. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з батьком. Позбавлення позивача-відповідача права щодо участі у спілкуванні та вихованні сина може позбавити дитину [PERSON] , [INFO] родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Визначаючи графік участі відповідача у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, суд враховує висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 01.05.2024 № 749, позицію сторін у справі, а також якнайкращі інтереси та права дитини, його вік, розпорядок дня та приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині слід задовольнити частково та визначити наступний спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] шляхом встановлення графіку побачень та спілкування батька з дитиною: 1. за допомогою засобів електронного зв`язку тривалістю до 60 хвилин, в кожну першу та третю суботу місяця з 10 год 00 хв до 20 год. 00 хв., кожну другу та четверту неділю місяця з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв. 2. особистих зустрічей батька [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , в присутності матері дитини [PERSON] 2 рази на тиждень, за місцем проживання дитини. Час, тривалість зустрічі визначається за попереднім погодженням обох сторін з врахуванням інтересів дитини, стану його здоров`я та зайнятості. При цьому враховуючи вік малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , якому на даний час виповнилось 6 років, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] забезпечити можливість спілкування, засобами електронного зв`язку, сина з батьком відповідно до встановленого судом графіку. Щодо зустрічного позову про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із його матір`ю [PERSON] ,суд зазначає наступне. Частина 4 ст. 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За змістом ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 30.03.2021 при розгляді справи №542/1428/18 (провадження № 61-18612св19) зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01.07.2017 у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що відповідач-позивач [PERSON] , має самостійний дохід та належні житлово-побутові умови, що вказує на створення для дитини належних умов життя, виховання та розвитку, при цьому даних, які б негативно характеризували позивача [PERSON] в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Щодо заперечень позивача-відповідача з приводу визначення місця проживання дитини з матір`ю у зв`язку з відсутністю спору між сторонами, то суд зазначає, що сам факт відсутності заперечень з боку позивача-відповідача щодо проживання дитини разом із відповідачем-позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність спору щодо цього, що узгоджується з висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20). Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак,відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача - позивача [PERSON] на користь позивача-відповідача[PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а також позивача-відповідача[PERSON] на користь відповідача - позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial