Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з 07 грудня 2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач вважає різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до погіршення стосунків та втрату почуття любові та поваги одне до одного. Позивач не бажає продовжувати спільне життя, вказала, що вони з відповідачем не ведуть спільне господарство за таких умов подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.09.024 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 07 грудня 2007 року, що був зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис № 2851. Подружжя мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серїі [NUMBER] , зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва від 22 липня 2008 року. Із пояснень позивача вбачається, що у подружжя різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні між подружжям. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 211,20 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112, 114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved