Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме на належну їй, як члену колгоспного двору 1/2 частку та на 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . Свої вимоги обґрувала тим, що їй та її бабусі [PERSON] , як членам колгоспного двору належало по 1/2 частці вищевказаного будинковолодіння, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого Надорожнянською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області 01.11.2007 року та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.11.2007 року. У 2007 році сільським головою Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області випадково не проставлено на вищевказаному Свідоцтві підпису та печатки сільської ради. На даний час Надорожнянська сільська рада Тлумацького району Іваео-Франківської області ліквідована. [INFO] баба [PERSON] померла. Ще за життя вона склала заповіт, яким на випадок смерті заповіла їй все належне їй майно. Після смерті баби відкрилася спадщина за заповітом на все належне їй майно. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. Однак, в нотаріальному порядку їй було надано письмове роз`яснення про те, що нею пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини та роз`яснено право звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або з позовною заявою щодо визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказала, що спадкоємці першої черги за законом: її мати [PERSON] спадщину не прийняла і померла [INFO] ; сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали і на неї не претендують. Син спадкодавця [PERSON] після розірвання шлюбу з дружиною формально прописався в спадковому будинку 14.09.2005 року, але пішов проживати до другої жінки в м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, де постійно проживав до 2020 року. [PERSON] спадщину за законом не прийняв і на неї не претендує. Вона фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті бабусі, оскільки мати [PERSON] у 1983 році залишила її проживати з бабусею [PERSON] , а сама виїхала у Кіровоградську область. І з цього часу вона постійно проживала з бабусею [PERSON] у спірному будинковолодінні, вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, сплачували комунальні платежі. Незадовго до смерті вона здійснювала догляд за перестрілою та хворою бабусею, провела її похорон, продовжує проживати в спадковому будинку. А тому їй необхідно в судовому порядку визнати за нею право власності на належну їй, як члену колгоспного двору 1/2 частку та на 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених а ньому, просила його задовольнити. Представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду подали заяви-клопотання (а.с. 35, 44, 56), в яких позов визнали, просили розгляд справи провести у їх відсутності. Свідки: [PERSON] та [PERSON] , які є жителями с. Надорожна Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~областіта знайомими позивача, в судовому засіданні ствердили, що знають позивача [PERSON] та знали її покійну бабу [PERSON] , та засвідчили той факт, що позивач з 1983 року постійно проживала разом з бабусею [PERSON] по день її смерті без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , вела з нею спільне господарство, здійснювала догляд за бабусею, оскільки остання хворіла та потребувала сторонньої допомоги, підтимувала господарство бабусі, забезпечувала продуктами харчування, лікуванням та всім необхідним. На даний час продовжує проживати у вказаному господарстві. Вислухавши думку позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 6, виданої Надорожнянським старостинським округом № 7 Івано-Франківського району Івано-Франківської області №\~165 від 02.05.2024 року (а.с. 6), станом на 15.04.1991 року за [PERSON] (баба позивача), яка була головою двору, та онукою [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] , яке числилося як колгоспний двір. Рішенням виконавчого комітету Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області «Про оформлення права власності на житловий будинок гр. [PERSON] » № 7 від 18.01.2005 року вирішено оформити спільну сумісну власність на житловий будинок по [ADDRESS] за: головою двору [PERSON] , 1926 р.н., внукою [PERSON] (позивач), 1975 р.н. Івано-Франківському ОБТІ внести зміни в книгу державної реєстрації та видати свідоцтво про право власності у відповідності з цим рішенням (а.с. 7). На підставі вищевказаного рішення, 01.11.2007 року Надорожнянською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] (а.с. 3), відповідно до якого [PERSON] (бабуся позивача) та [PERSON] (позивач) на праві приватної власності по 1/2 частці кожній належить домоволодіння по [ADDRESS] . Дані відомості також підтверджуються Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №\~16522286 від 03.11.2007 року (а.с. 3 зворот), а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 371450213 від 26.03.2024 року (а.с. 5). Мати позивача [PERSON] народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стну громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України (а.с. 10). 04.11.1967 року мати позивача [PERSON] уклала шлб з [PERSON] (а.с. 11) і [INFO] у них народилася дочка [PERSON] (позивач), що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 9). 27.07.1996 року [PERSON] (позивач) уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9 зворот). [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), а [INFO] померла [PERSON] (бабуся позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 8). Ще за життя [PERSON] посвідчила заповіт, яким усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого бвоно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла внучці [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 19.02.2004 року (а.с. 13). Дані відомості також підтверджуються інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76438594 від 02.04.2024 року (а.с. 15). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] (баба позивача) позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , однак позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, що підтверджується листом-повідомленням приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 288/01-16 від 02.04.2024 року (а.с. 14). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76438577 від 02.04.2024 року, в Спадковому реєстрі відсутні відомості про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] (баба позивача), яка померла [INFO] (а.с. 16). Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення.У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Для звернення\~в нотаріальну\~контору із\~заявою на\~оформлення спадщини\~за законом\~позивачу необхідно\~представити документи,\~які б\~підтверджували,\~що вона\~постійно проживала\~однією сім`єю\~з спадкодавцем\~ [PERSON] \~(баба\~позивача)\~по день\~її смерті\~по [ADDRESS] .\~Відповідно до\~довідки Надорожняянського\~старостинського округу\~№\~7\~Тлумацької міської\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області №\~156\~від 15.04.2024\~року (а.с. 12) [PERSON] (баба позивача) була постійною жителькою с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області і на день смерті була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] . На день іі смерті за вказаною адресою проживали: онука [PERSON] (позивач), чоловік онуки [PERSON] , правнук [PERSON] , правнука [PERSON] , які проживали без реєстрації, син [PERSON] , який зареєстрований з 14.09.2005 року, але фактично з 14.09.2005 року не проживав з часу реєстрації до 2020 року. Онука [PERSON] (позивач) з 1983 року постійно проживала з бабусею [PERSON] до часу її смерті, вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, сплачували комунальні платежі. [PERSON] здійснювала догляд за перестарілою та хворою бабусею [PERSON] , проводила її похорон, з часу смерті бабусі і по даний час продовжує проживати за вищевказаною адресою. Також про факт спільного проживання [PERSON] (позивач) разом з [PERSON] (баба позивача) з 1983 року по день її смерті ствердили свідки [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з тим, що на час відкриття спадщини у [PERSON] (позивач) відсутні документи на підтвердження її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , вона не може оформити спадкове майно на своє ім`я. Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на вищевказане майно в цілому. Оцінивши наявні у справі докази, враховуючи, що цей факт дійсно має для позивача юридичне значення, суд приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 (в редакції 2003 р.) ЦК України,

Outcome: approved