Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Представник позивача ТОВ "Новий колектор" звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13.04.2021-100003851 від 13.04.2021 в розмірі 22016,00 грн., мсотивуючи позовні вимоги тим, що 26.12.2023 між Товаристовом з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі ТОВ "Споживчий центр") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новий колектор" (далі ТОВ "Новий колектор"), укладено договір факторингу № 261223-10, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення прав вимоги за Кредитним договором на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] .. Так, 13.04.2021 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено Кредитний договір шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. За умовами Кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 14000,00 грн з первинним строком кредитування 56 календарних днів з отримання за процентною ставкою у розмірі 64,4 %. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 14000,00 грн.. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором виконує не належним чином, у зв`язку з чим, станом на 20.08.2024 утворилась заборгованість у розмірі 22016,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 14000,00 грн та за відсотками 8016,00 грн, чим порушуються права позивача. Водночас, згідно виписки (довідка субконто) відповідачем частково сплачено відсотки у розмірі 1000,00 грн., що на думку представника позивача свідчить про визнання позичальником боргу. Просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 22016,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 14000,00 грн та за відсотками 8016,00 грн та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.. Ухвалою судді від 05.09.2024 дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 03.10.2024 з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, надав до суду відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, відзив на позовну заяву, дійшов до наступного висновку. Суд установив, що 13.04.2021 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 13.04.2021-100003851 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. За умовами Кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 14000,00 грн з первинним строком кредитування 56 календарних днів з отримання за процентною ставкою у розмірі 64,4 %. Між ТОВ "Новий Колектор" та ТОВ "Споживчий центр" укладено договір факторингу № 261223-10, відповідно до умов якого ТОВ "Споживчий центр" відступило за грошові кошти ТОВ "Новий колектор" право вимоги до боржників за кредитними договорами. Також позивачем до матеріалів справи додано підтвердження укладання кредитного договору № 13.04.2021-100003851 - заявку [PERSON] ; копію пропозиціі про укладення кредитного договору (оферта); копію паспорту споживчого кредиту; копію підтвердження укладання кредитного договору; копії паспорта та ідентифікаційного коду [PERSON] .. Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 20.08.2024, утворилась заборгованість у розмірі 22016,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 14000,00 грн., заборгованість за відсотками становить 8016,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом Украiни «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реестрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн». Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 261223-10 від 26.12.2023, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено перелік № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 13.04.2021-100003851 від 13.04.2021 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] .. Відповідно до п.п.2.4., 2.5. зазначеного Договору факторингу, Сторони домовилися, що Право вимоги за Кредитним договором вважається відступленим Клієнтом Факторові з моменту підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі Переліку №1. На виконання умов зазначеного договору укладено перелік №1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 13.04.2021-100003851 від 13.04.2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Таким чином, позивач ТОВ «Новий Колектор» набув права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 13.04.2021-100003851 від 13.04.2021 на заборгованість у розмірі 22016,00 грн. Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу № № 13.04.2021-100003851 від 13.04.2021, а також вимога про сплату заборгованості від 26.12.2023, однак відповідач не вжив заходів щодо погашення вказаного боргу. За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15. Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. З наведено вище слід прийти до однозначного висновку про те, що до ТОВ "Новий колектор" перейшли всі права кредитора за кредитним договором № 13.04.2021-100003851 від 13.04.2021. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідачем не оспорено факт укладення кредитного договору з ТОВ «Споживчий Центр» та його умови, а відтак правильність і правомірність визначення інших зобов`язань за ним судом не оцінюється. Крім того, відповідно до довідки субконто відповідачем була здійснена одна оплата в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 1000,00 грн., що свідчить про визнання відповідачем боргу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved