Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

У березні 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №463290-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 29 000,00 грн строком на 24 тижні. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14918207 процентів за кожен день користування кредитом. Крім того, 14 липня 2023 між [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №463290-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Однак, всупереч умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, у зв`язку з чим станом на 12.02.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 96 364, 21 грн., з яких: заборгованість по прострочених платежах по тілу кредиту 28 840, 18 грн., заборгованість по прострочених платежах по процентах - 67 524,03 грн., а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Ухвалою суду від 07.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.09.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якої вона просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач додав до справи докази, які викликають сумнів, а саме частина з них є електронними доказами, а частина письмовими. Пунктом 3.5 визначено, що заборгованість гаситься з початку прострочена тіло та відсотки по кредиту, у другу тіло та відсотки по кредиту, в третю інші платежі за договором, а у пункті 2.7 зазначено що договір укладений до 29.12 23 року, отже якщо це відповідає дійсності та оригіналу договору, то враховуючи оплати 28.07.23 року - 6 280 грн 15.08.23 року - 6 280 грн 29.08.23 року- 6 287,32 грн. Отже, якщо вірити позивачу оригінал договору не надано станом на 28.07.23 року погашено прострочення по договору відсотків на суму 14 330,18 гнр. Відсотків та 4517,14 тіло кредиту. Отже, згідно умов договору з 29.08.23 року по 29.12.23 року залишилась заборгованість на суму 24 482,86 грн. тіла кредиту та 27 680 грн відсотків. 25 березня 2024 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої заперечує щодо доводів, викладених у відзиві. Зокрема зазначає, що всі платежі відповідача за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Однак,12.03.2024 року подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримала. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 14 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №463290-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 29 000,00 грн строком на 24 тижні. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14918207 процентів за кожен день користування кредитом. 14 липня 2023 року ТОВ "Бізнес позика" було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №463290-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" . [PERSON] через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, було здійснено вхід до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подано заявку на отримання кредиту, де вказано номер свого поточного (карткового) рахунку. На підставі цього ТОВ "Бізнес позика" направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA - 9280 на номер телефону [NUMBER] , який було зазначено відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті. [PERSON] використанням цього ідентифікатора було прийнято пропозицію позивача щодо укладення Договору №463290-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених у Договорі. Таким чином, 14 липня 2023 року між ТОВ "Бізнес позика" (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено Договір №463290-КС-002 про надання кредиту (далі також - Договір Кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями. Вказаний кредитний договір містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA - 9280, номер телефону [NUMBER], 14.07.2023 20:43:38"). Відповідно до п. 2.1 Договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». Пунктами 2.2-2.8 встановлено, зокрема, що: - строк кредиту: 24 тижні, - стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,0%, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14918207%, фіксована. - комісія за надання кредиту (далі - комісія): 4 350,00 грн., - термін дії Договору до 29.12.2023 року, - орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 75 360 000,00 грн. Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом. За умовами п. 3.2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4. договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, і розраховується в порядку, описаному нижче. Згідно з п. 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору. Відповідно до умов п. 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернула належні до сплати грошові суми, тим самим порушила встановлений графік обов`язкових платежів. На підтвердження надання позичальнику кредитних коштів позивачем надано суду квитанції платіжного сервісу «ТАС Pay» від 14 липня 2023 року за №612383249 та 612383880, які засвідчують перерахування позивачем відповідачу грошових коштів у сумі 29 000 грн. Обставина перерахування грошових коштів у сумі 29 000 грн на визначений в анкеті клієнта рахунок підтверджується випискою АТ КБ "Приват Банк", що була надана на вимогу суду. За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за спірним Кредитним договором належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором №463290-КС-002 позичальника [PERSON] , чим порушила свої відповідні зобов`язання. За положеннями ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2023 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №463290-КС-002 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Закон України "Про електронну комерцію" регулює відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру (п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах . Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 цієї статті Закону). Згідно з ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" врегульовано використання підпису в сфері електронної комерції, відповідно до якої якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; За положенням п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій Суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Як зазначалось вище, наявний в матеріалах справи Договір про надання кредиту від 14.07.2023 року №463290-КС-002 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9280, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію", а тому у даній справі належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення Кредитного договору між [PERSON] та ТОВ «Бізнес позика». Отже, підписуючи Договір електронним цифровим підписом, відповідач підтвердила, що вона погоджується виконувати його умови та розуміє їх зміст. Суд звертає увагу на те, що ст. 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2- 1383/2010). З урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №607/11746/17). Оскільки у матеріалах справи не міститься доказів щодо визнання недійсним Договору про надання кредиту від 14.07.2023 року №463290-КС-002, останній повинен виконуватись сторонами у повному обсязі. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання. Зі змісту Графіка обов`язкових платежів (визначеного сторонами в п. 3.2.3 Договору) вбачається, що сторони узгодили повернення кредиту шляхом сплати позичальником фіксованих сум щомісячно з кінцевою датою повернення - 29.12.2023 року, однак, відповідачем було сплачено в рахунок тіла кредиту лише 18 847,32 грн. Доказів погашення решти заборгованості за тілом кредиту у матеріалах справи не міститься. Відтак, відповідач своїх зобов`язань з повернення кредиту, згідно з Графіком платежів, погодженим сторонами у Договорі, не виконала. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 28 840,18 грн. заборгованості за простроченими платежами по тілу кредиту. ТОВ «Бізнес Позика», заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за простроченими платежами по тілу кредиту, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за прострочені платежі по процентах. Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Матеріалами цивільної справи підтверджується, що у підписаному позичальницею договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: фіксована знижена процентна ставка у розмірі 1,4918207 % за кожен день користування кредитом та фіксована стандартна процентна ставка у розмірі 2,0%, якщо буде допущена прострочка сплати заборгованості. Зважаючи на зазначене, оскільки відповідачкою не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 67 524,03 грн. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем не приєднано доказів, які б підтвердили перерахування кредитних коштів відповідачу, суд до уваги не приймає, так як позивачем до позовної заяви приєднано квитанції платіжного сервісу «ТАС Pay» від 14 липня 2023 року за №612383249 та 612383880, де вказано номер транзакції, сума транзакції, дата та час проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в Розділі 8. Реквізити та підписи сторін кредитного договору. Крім того, на виконання вимог ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2024 року про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку за договором № б/н за період 14.07.2023 - 12.02.2024, згідно якої 14 липня 2023 року на картку № [NUMBER] здійснено переказ коштів на суму 9 000 грн. 00 коп. та 20 000 грн. 00 коп., тобто сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в Розділі 8. Реквізити та підписи сторін кредитного договору. Також суд враховує факт сплати відповідачем коштів в сумі 18 847 грн. 32 коп. Натомість відповідач чи його представник доказів того, що відповідні кошти не були перераховані ТОВ «Бізнес Позика» на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок не належить їй, не надали. Враховуючи умови надання кредиту, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від ТОВ «Бізнес Позика» на виконання укладеного договору. З метою доведення правової позиції позивачем також надано суду візуальну форму послідовності дій клієнта при укладанні договору та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), які відображають певні послідовність дій клієнта та товариства та їх опис, та включають в тому числі вхід в особистий кабінет, формування шаблону оферти, запит на відправку шаблону акцепту, підписання договору / додаткових угод та інше. Як зазначає позивач, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання Договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за Договором про надання кредиту. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 28 840,18 грн, про процентах - 67 524,03 грн. Доказів оплати відповідних сум заборгованості матеріали справи не містять. Відтак, [PERSON] належним чином не виконані свої зобов`язання за Кредитним договором щодо погашення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за Договором №463290-КС-002 про надання кредиту в розмірі 96 364, 21 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 28 840,18 грн. та суми прострочених платежів по процентах - 67 524,03 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Загалом, суд зауважує, що відповідачем чи його представником, на відміну від позивача, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову подано не було. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved