Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.06.2024 року позивач ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» через свого представника звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначено, що 19.10.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 4944477 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі (загальний розмір) 9982,78 грн., строком на 24 днів, із датою його повернення 12.11.2021 року згідно Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору (далі Договір). ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] свої зобов`язання перед ТзОВ «Авентус Україна» щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів не виконав у належний спосіб. 19.06.2023 між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, за умовами якого ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги за Договором. Станом на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача по Договору не сплачена і складає 29139,48 грн. з яких: 9982,78 грн. тіло кредиту та 19156,70 грн. нараховані проценти. На даний час [PERSON] продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому на загальну суму заборгованості також нараховано інфляційні втрати та 3 % річних. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором у загальному розмірі 32839,57 грн., з яких: 9982,78 грн. тіло кредиту та 19156,70 грн. нараховані проценти, інфляційні втрати в сумі 2276 грн., 3 % річних в сумі 1421,09 грн., а також судові витрати по справі з яких: 2422,40 грн. судового збору та 10000 грн. витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 116-117). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронної судової повістки (а.с. 115), клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, 19.10.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 4944477 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі (загальний розмір) 9982,78 грн., строком на 24 днів, із датою його повернення 12.11.2021 року згідно Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за Договором про надання споживчого кредиту № 4944477 від 19.10.2021 року виконало та надало їй кредит в сумі 9982,78 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] із № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Разом з тим, станом на 12.11.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором за Договором про надання споживчого кредиту № 4944477 від 19.10.2021 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав у повному обсязі. 19.06.2023 між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, за умовами якого ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 4944477 від 19.10.2021року. \~ \~ \~ \~Як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 4944477 від 19.10.2021 року, на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача складає 29139,48 грн. з яких: 9982,78 грн. тіло кредиту та 19156,70 грн. нараховані проценти. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна». Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення Договору про\~надання споживчого\~кредиту №\~4944477\~від 19.10.2021\~року на відповідних умовах. У свою чергу, спірним правочином передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом, такий відповідачем не оспорювався, в судовому порядку окремі його положення недійсними не визнавалися. Крім того, у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на його (розрахунку) спростування [PERSON] в ході розгляду справи заявлено не було. \~ \~ \~ \~За наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4944477 від 19.10.2021 року у загальному розмірі 29139,48 грн. з яких: 9982,78 грн. тіло кредиту та 19156,70 грн. нараховані проценти. \~ \~ \~ \~Також, у позовній заяві представник позивача ставить питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за період з 15.10.2022 року по 30.05.2024 року, з яких: інфляційні втрати в сумі 2276 грн. та 3 % річних в сумі 1421,09 грн. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.? Згідно розділу 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, відповідно до розділу 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України: у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантинного виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. \~ \~ \~ \~Тобто, нарахування штрафних санкцій в період з 24.02.2022 року по 30.05.2024 року за Договором про надання споживчого кредиту № 4944477 від 19.10.2021 року є неправомірним, а тому в даній частині позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Судом встановлено, що між ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюкової М.В. 07.07.2022 року було укладено Договір про надання правової допомоги № 07/07-2022, предметом якого є надання правової допомоги та представлення інтересів клієнта в судах (а.с. 12-13). Як вбачається з Звіту про надання правової допомоги від 30.05.2024 року за вищевказаним договором, адвокатом Крюковою М.В. було надано ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» правничі послуги загальною вартістю 10000 грн., які складаються зі збору та аналізу доказів спору, а також складення та подання позовної заяви. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованими, а відтак такими, що відповідають принципам розумності та справедливості. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд також виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також, суд наголошує на такому. Так, внаслідок запровадження з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, які наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19. Разом з тим, відповідачка подаючи відзив на позовну заяву, не подала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а томі підстави для їх зменшення судом відсутні. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, заявлені ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» позовні вимоги були задоволені частково (на 88,74 %; Розрахунок: «розмір задоволених позовних вимог 29142,48 грн.» / «ціна позову 32839,57 грн.), а тому з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягають стягненню судові витрати по справі з яких: 2149,64 грн. судовий збір (88,74 % від 2422,40 грн.) та 8874 грн. витрати на правничу допомогу (88,74 % від 10000 грн.). \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 625, 1048, 1050, 1054, Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved