Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 грудня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинив виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі №30510 про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - ТОВ «ФК «Аланд») 12 931,09 грн. заборгованості за кредитним договором. Оскільки виконавчий напис був вчинений з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат» позивач подав позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстрований в реєстрі № 30510 визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили. В той же час, у порядку примусового виконання виконавчого напису № 30510 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. було безпідставно стягнуто з позивача на користь ТОВ «ФК «Аланд» грошові кошти в сумі 12 931,09 грн. Ураховуючи те, що вказані кошти на користь відповідача були перераховані безпідставно, позивач просив стягнути з ТОВ «ФК «Аланд» на його користь безпідставно отримані відповідачем кошти в сумі 12 931,09 грн. вирішити питання розподілу судових витрат. 23 травня 2024 року на підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Ухвалою судді від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місцезнаходження юридичної особи відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відповідає приписам частини десятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, причини неявки свого представника суду невідомі, відзив від відповідача до суду не надходив. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 11 грудня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинив виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі №30510 про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - ТОВ «ФК «Аланд») 12 931,09 грн. заборгованості за кредитним договором. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого напису № 30510, вчиненого 11 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 12 931,09 грн. Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року встановлено, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документу закінчено виконавче провадження № [NUMBER], про що ним 29.01.2024 було винесено відповідну постанову. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Таким чином, оскільки підставою для набуття коштів відповідачем ТОВ «ФК «Аланд» був виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30510 від 11 грудня 2019 року, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому відпала сама підстава для набуття та утримання відповідачем коштів у сумі 12931,09 грн., стягнутих з позивача у межах виконавчого провадження № [NUMBER]. Ураховуючи те, що відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, слід дійти висновку про задоволення позову [PERSON] в межах заявлених ним вимог. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved