Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, за яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 20681, вчинений 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» заборгованості за кредитним договором від 18.05.2013 року № 01120/02797ВССА в загальному розмірі 13801, 33 грн. та здійснити розподіл судових витрат. В позові зазначено, що 18.05.2013 року між [PERSON] та АТ «Платинум Банк» був укладений кредитний договір № 01120/02797ВССА строком на 36 місяців. В подальшому за договорами відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором право грошової вимоги переходило від однієї фінансової установи до іншої в такому порядку:\~ -за договором відступлення права вимоги № 147 від 22.03.2018 року право грошової вимоги перейшло від АТ «ПлатинумБанк» до ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»; -за договором відступлення права вимоги № 03/11-01-11 від 03.11.2020 року право грошової вимоги перейшло від ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» до ТОВ «Вердикт Капітал»; 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 20681 про стягнення на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 18.05.2013 року № 01120/02797ВССА за період з 03.11.2020 року по 18.01.2021 року в загальному розмірі 13801 грн. 33 коп., яка складається з наступного: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 2817 грн. 57 коп.; - прострочена заборгованість за комісією 17 грн. 34 коп.; - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 994 грн. 81 коп.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9263 грн. 53 коп.; - вартість вчинення виконавчого напису 650 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Романа Івановича від 22.02.2021 року відкрито виконавче провадження № 64593116, ідентифікатор доступу ВО25В9874488 про стягнення за вказаним виконавчим написом з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 13801 грн. 33 коп. Постановою приватного виконавця від 22.02.2021 року було звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Також в позові вказані інші договори відступлення прав вимоги, укладені вже після відкриття виконавчого провадження: -08.02.2023 року укладено договір відступлення права вимоги № 08-02/23, за яким право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Вердикт Капітал» (в тому числі боржника [PERSON] за договором кредитування, укладеним з АТ «ПлатинумБанк») перейшло до ТОВ «Кампсіс Фінанс»; -10.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-05/23 за яким право грошової вимоги (в тому числі боржника [PERSON] за договором кредитування, укладеним з АТ «ПлатинумБанк») перейшло до ТОВ «Дебт Форс». \~Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 року (справа № 336/1552/24, пр. № 6/336/124/2024) задоволено заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну кредитора (стягувача) ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні №64593116, відкритому на підставі виконавчого напису № 20681, вчиненого 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 13801 грн. 53 коп.\~ \~Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Р.І. від 18.03.2024 року замінено у виконавчому провадженні № 64593116 сторону, яка вибула, а саме, ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс». \~Також у позові вказано, що рішенням НБУ від 28.06.2024 року № 21/744-рк Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» анульовано ліцензію на діяльність фінансової компанії.\~ \~Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням законодавства, оскільки вона не була повідомлена про наявність такої заборгованості та не отримував від будь-якого кредитора (стягувача), від приватного нотаріуса Горай О.С. та приватного виконавця Мельник Ю.А. жодних документів та повідомлень. З документів, що були надані стягувачем та приватним нотаріусом приватному виконавцю, вбачається, що виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, заборгованість не є безспірною та стягнута поза межами трирічного строку позовної давності. Позивач, посилаючись на те, що має місце порушення її прав як споживача фінансових послуг, вважає, що є підстави для задоволення її позову та просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В силу положень ст..22 Закону України «Про захист прав споживачів» просила звільнити її від сплати судового збору в розмірі 1211, 60 грн., стягнувши цю суму з відповідача в разі задоволення позову, а також просила розгляд справи провести у спрощеному провадженні без виклику сторін. \~20.08.2024 року від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат та стягнення витрат на послуги адвоката, в якому позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача оплачені нею витрати на послуги адвоката в розмірі 3200 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, вартість послуг поштового зв`язку для надсилання копій заяв учасникам справи - в розмірі 95 грн.\~ Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2024 року звільнено позивача від сплати судового збору. Відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу та третім особам направлено копію позовної заяви та ухвалу суду про відкриття провадження в справі. Документи, направлені на адресу приватного нотаріуса Горай О.С. повернулися по пошті з зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою». Визначений частиною третьою\~статті 279 ЦПК України строк для реалізації учасниками справ своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч.8 ст.178\~та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 18.05.2013 року між [PERSON] та АТ «Платинум Банк» був укладений кредитний договір № 01120/02797ВССА строком на 36 місяців, строк закінчення договору 18.05.2016 року. В подальшому (починаючи з 22.03.2018 року, тобто, коли вже сплив строк позовної давності за кредитним договором) за договором відступлення права вимоги № 147 від 22.03.2018 року право грошової вимоги перейшло від АТ «ПлатинумБанк» до ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА», а згодом право грошової вимоги до боржника [PERSON] переходило декілька раз від однієї фінансової установи до іншої за аналогічними договорами відступлення права вимоги. \~03.02.2021 року за зверненням ТОВ «Вердикт Капітал» приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 20681 про стягнення на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 18.05.2013 року № 01120/02797ВССА за період з 03.11.2020 року по 18.01.2021 року в загальному розмірі 13801 грн. 33 коп. Причому до розміру цієї заборгованості за кредитним договором було включено і вартість вчинення виконавчого напису - 650 грн. \~22.02.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Романа Івановича відкрито виконавче провадження № 64593116, про стягнення за вказаним виконавчим написом з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 13801 грн. 33 коп. Постановою приватного виконавця від 22.02.2021 року було звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. \~Після відкриття виконавчого провадження було укладено ще два договори відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] . Останнім кредитором, який набув право вимоги відносно боржника [PERSON] з 10.05.2023 року стало ТОВ «Дебт Форс».\~ \~Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 року (справа № 336/1552/24, пр. № 6/336/124/2024) задоволено заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну кредитора (стягувача) ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні №64593116, відкритому на підставі виконавчого напису № 20681, вчиненого 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 13801 грн. 53 коп.\~ Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Р.І. від 18.03.2024 року замінено у виконавчому провадженні № 64593116 сторону, яка вибула, а саме, ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс». Вказаному Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» згідно рішення НБУ від 28.06.2024 року № 21/744-рк анульовано ліцензію на діяльність фінансової компанії.\~ Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. \~За змістом пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд при вирішенні спору враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 05.04.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Матеріали справи не містять доказів щодо вручення позивачу претензії кредитора та вимоги про повернення заборгованості за договором позики, а нотаріус не перевірив наявність доказів отримання вказаної претензії, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. \~Суд вважає, що в даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги в цій частині мають бути задоволені в повному обсязі. Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.\~ \~В письмовому клопотанні від 20.08.2024 року позивач зазначила, що з метою отримання правової допомоги уклала з адвокатом Уткіним О.Є. Договір № 12 про надання правової допомоги від 12.06.2024 року, також оформила з адвокатом Акт про прийняття-передачі наданих послуг від 16.08.2024 року та оплатила за послуги адвоката 3200 грн., що підтверджено квитанцією банка на переказ готівки № 69506 від 16.08.2024 року. Вказану суму судових витрат на оплату правничої допомоги позивач просила стягнути з відповідача на її користь. Також просила стягнути з відповідача на її користь інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, оплачені нею поштові відправлення, якими вона надсилала сторонами копії заяв в загальній сумі 95 грн., що підтверджено відповідними фіскальними чеками від 19.08.2024 року. В загальній сумі судові витрати складають 3295 грн. Згідно вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~Зі змісту частини 2 статті 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, враховуючи, що відповідачем не заявлено клопотання щодо зменшення судових витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в повному обсязі. \~На думку суду понесені позивачем витрати на оплату поштових відправлень (копій заяв) учасникам справи охоплюються поняттям судові витрати «пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду», встановленим у п. 4) статті 133 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрачені нею кошти на відправлення поштою копій заяв учасникам справи в сумі 95 грн. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позивач в силу статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.\~

Outcome: approved