Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони проживали разом з 2009 року в м. Іловайськ, від спільного проживання у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося і вони розійшлися у 2012 році. У зв`язку з діями країни-агресора та окупацією території м. Іловайська, позивачка разом із дітьми переїхала до м. Кривий Ріг, де проживає на теперішній час. З того моменту відповідач не бачив дитину жодного разу. Так влітку 2015 року відповідач подзвонив позивачу у додатку «Viber» та негативно висказувався на її адресу, дитиною не цікавився та його життям, не питав де вони знаходяться на даний час. Також рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2021 року у справі № 214/7352/20, з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина, на даний час борг по сплаті аліментів становить 117580,62 грн. Так відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшої долі, не цікавиться успіхами сина та станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. На разі всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою та її новим чоловіком, між яким та дитиною виникли добрі стосунки, а чоловік піклується про психологічний та фізичний стан дитини, допомагає йому в навчанні, утримує його матеріально. Відповідач, покладені на нього законом обов`язок не виконує, не здійснює педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, через що позичка вирішила звернутися до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2024 року було прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2024 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання не з`явився позивач, відповідач та треті особи, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від позивача мається заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.07.2011 року, а його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9) Згідно копії свідоцтва про шлюб сері [NUMBER] від 18.09.2015 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Гурівською сільською радою Долинського району Кіровоградської області було зроблено актовий запис № 3 від 18.09.2015 року. (а.с.13) Відповідно до довідки від 27.07.2015 року № 1242-1950 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.14) Згідно довідки від 27.03.2019 року № 1242-5000094732 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15) Відповідно до довідки, яку видало КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Криворізької міської ради, [PERSON] спостерігається в КНП «ЦПМСД № 4» «КМР АЗПСМ № 4», за період спостереження на прийомах був з [PERSON] , 1988 року народження, або з [PERSON] 1983 року народження. (а.с.21) Актом обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти [PERSON] , [INFO] , комісією було зроблено висновок, що дитина проживає з матір`ю та вітчимом, на належному рівні займаються вихованням дитини. Умови проживання задовільні, дитина забезпечена усім необхідним для проживання та навчання. (а.с.22) Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 214/7352/20 від 17.03.20212 року, виданого Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] з 26.10.2020 року по 01.10.2023 року становить 105580,62 грн. (а.с.24) Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учня 6-Б класу КГ № 118 [PERSON] , [INFO] , вбачається, що дитина проживає разом із мамою, [PERSON] , вітчимом [PERSON] , у сім`ї доброзичливі стосунки, вони довіряють один одному та допомагають. Зв`язок зі школю підтримує мати. Вона відповідно ставиться до всебічного розвитку сина, приділяє багато часту його вихованню. Стосунки між мамою, вітчимом та сином теплі, турботливі. (а.с.26) Також судом було досліджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , який було надано виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради, з якого вбачається, що служба у справах дітей виконкому районної у місті ради вважає за доцільне при вирішенні питання про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , 1983 року народження у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] , покластися на розсуд суду. При складанні висновку даним органом встановлено, що родина [PERSON] , у зв`язку зі збройною агресією рф у 2014 році виїхала з м.Іловайська до м.Кривий Ріг, де мешкають по теперішній час. Місцезнаходження батька дитини - [PERSON] . наразі невідоме, [PERSON] в останнє спілкувалася з ним у 2015 році, в телефонному режимі. Дитина - [PERSON] вважає батьком вітчима - [PERSON] (а.с.52-53) У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ч. 1 ст. 164 СК України, суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення цієї норми права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. З наведених норм вбачається, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що судом було встановлено, що відповідач належним чином свої батьківські обов`язки не виконує, постійно нехтує сімейними цінностями, дитина знаходиться на повному забезпечені матері та фактично позбавлена батьківського піклування зі сторони батька, а батька дитині замінює вітчим, суд доходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що повною мірою відповідатиме інтересам дитини. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved