Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, в якому, з урахуванням уточненого позову, просить: 1) визначити [PERSON] додатковий строк протягом одного місяця, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] ; 2) витребувати з Миргородського ВДРАЦС Полтавської області документи, на підставі яких було видане свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги\~позивач\~мотивує\~тим,\~що [INFO] загинув на війні [PERSON] . Позивач як спадкоємець за заповітом не міг звернутися у передбачений законом строк до Богодухівської нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, оскільки поховання загиблого [PERSON] відбулося 27.07.2023 року після проведення експертизи ДНК. Після похорон [PERSON] , позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 12.12.2024 року у Богодухівській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 498/2023. 15.01.2024 року державний нотаріус [PERSON] відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємець пропустив строк на прийняття спадщини. Позивач зазначає, що до складу спадкового майна входить земельна ділянка, розташована на території Каплунівського старостинського округу. Позивачу невідомо про наявність інших спадкоємців, оскільки інформацію про реєстрацію факту смерті Миргородським ВРАЦС Полтавської області позивач отримав від нотаріуса після направлення запиту до Валківського відділу РАЦС. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися, від представника позивача надійшла заява про проведення засідання призначеного на 01.10.2024 за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду судом повідомлявся, матеріали справи містять клопотання про розгляд цивільної справи, без участі представника відповідача за наявними у суді матеріалах позов підтримує та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00042818171 від 20.12.2023 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце смерті: с.Ольгине Береславського району Херсонської області, причина смерті: ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків /а.с.71 зворот, 72/. 27.11.2017 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салімовською М.М., зареєстрований в реєстрі за №1048, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на прав власності земельну ділянку кадастровий номер 6323581200:01:001:0210, площею 5,3312 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Каплунівська с/ради Краснокутського району Харківської області, заповів [PERSON] , [INFO] /а.с.13/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла належна йому на праві власності земельна ділянка кадастровий номер 6323581200:01:001:0210, площею 5,3312 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Каплунівська с/ради Краснокутського району Харківської області, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.12/. 20.12.2023 року [PERSON] звернувся до Богодухівської державної нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини, про що свідчить відповідна копія такої заяви, що міститься в матеріалах справи /а.с.71/. 15.01.2024 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Руденко В.О, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] . Проте, постановою нотаріуса йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті зазначеної вище особи та не прийняв спадщину /а.с.4/. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75212543 від 20.12.2023 та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №75215593 від 20.12.2023, у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо наявності інших спадкових справ, окрім спадкової справи № 498/2023, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] /а.с. 73/. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75420772 від 15.01.2024, заповіт [PERSON] , [INFO] , від 27 листопада 2017 року № 1048, зареєстрований у спадковому реєстрі за №61629285, є чинним /а.с. 74/. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). За приписами\~ч.\~1\~ст. 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1272\~ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з Інформаційним листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс 12, правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до статті 63\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , принаймні відомостей про спадкоємців, які б проживали разом зі спадкодавцем або у встановлений законом строк прийняли би спадщину після смерті спадкодавця, матеріали справи не містять. Позивач звернувся до державного нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини. Згідно\~зі ст.\~1270\~ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини, встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує наступне. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022\~у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до тепер. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно до Наказу № 108 від 12.04.2024), Бериславська міська територіальна громада, на території якої загинув спадкодавець, з 09.03.2022 до 11.11.2022 перебувала в тимчасовій окупації. Смерть [PERSON] (29.08.2022 року), настала в період тимчасової окупації Бериславської міської територіальної громади, та його тіло тривалий час знаходилося на окупованій території, відтак, з наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що державна реєстрація смерті [PERSON] відбулася 27 липня 2023 року, після проведення експертизи ДНК його тіла. Таким чином, з об`єктивних причин [PERSON] був позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть спадкодавця в межах визначеного законом строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 01 березня 2023 року у справі № 522/21238/19 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця унеможливила вчасне звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18. Окрім того, суд враховує, що свобода заповіту є фундаментальним принципом спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності особи з існуванням заповіту вказано зокрема у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19, від 15 квітня 2021 року в справі № 591/1271/18, від 26 липня 2021 року в справі 405/7058/19, від 21 жовтня 2021 року в справі 643/13260/19, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22. Вочевидь, склавши заповіт на користь позивача у 2017 року році, та не змінивши і не скасувавши його до моменту смерті у 2022 році, [PERSON] чітко висловив свою волю щодо розпорядження належним йому майном. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 357/10080/22. У постанові від 01 березня 2023 року у справі № 522/21238/19 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця унеможливила вчасне звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18. За таких обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду у справі № 592/18695/18, суд визнає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після [PERSON] , оскільки відсутність актового запису про смерть та свідоцтва про смерть останнього були безумовними перешкодами для подачі заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставин справи, виходячи з принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Згідно з ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, оскільки тіло загиблого [PERSON] тривалий час перебувало на окупованій території, в результаті чого державна реєстрація його смерті була проведена майже рік потому, що позбавило позивача можливості вчасно отримати свідоцтво про його смерть, та в межах встановленого законом строку звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю в один місяць. Крім того,\~у своєму\~уточненому позові\~позивач,\~звертаючись до\~суду з\~проханням встановити\~йому додатковий\~строк для\~прийняття спадщини,\~посилається на\~Закон України від 08.11.2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» яким було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зокрема до пункту 20. Так,\~зазначеною нормою\~передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені визначеними статтями Цивільного кодексу України, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. Закон України від 08.11.2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» набув чинності 30.01.2024 року. Відповідно до положень ст. 5 ЦК України акти цивільного\~законодавства регулюють\~відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності. Акт\~цивільного законодавства\~не має\~зворотної дії\~у часі,\~крім випадків,\~коли він\~пом`якшує\~або скасовує\~цивільну відповідальність\~особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Як вбачається з матеріалів справи, постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] було винесено 15.01.2024 року, в той час як Закон № 3450-IX набув чинності лише 30.01.2024 року, отже в справі, що розглядається застосувати положення п. 20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в зазначеній редакції не вбачається за можливе, оскільки на час винесення спірної постанови нотаріуса, вони не були чинності, а ретроспективної дії, виходячи зі згаданих вище судом положень ст. 5 ЦК України, вони не мають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved