Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

18 липня 2024 року, представник позивачів адвокат Кравченко В.В., звернувся до суду в інтересах [PERSON] , [PERSON] , з позовом, в якому просив визнати за [PERSON] право власності на частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : [ADDRESS] в тому числі порядку спадкування на 1/6 частину після померлої [INFO] матері [PERSON] , на 1/4 частину після померлого [INFO] батька [PERSON] та на 1/3 частину як за колишнім членом колгоспного двору та за [PERSON] право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , яка була головою колгоспного двору по [ADDRESS] . Разом з нею проживали та були зареєстровані чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину після померлої спадкодавці. [INFO] помер [PERSON] . Позивачі є спадкоємцями після смерті батька, проте оформити у нотаріуса спадщину не мають можливості, оскільки відсутні документи на право власності на нерухоме спадкове майно. В судове засідання позивачі та їх представник не з"явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідач Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника. Відзиву на позов не надали. Третя особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надали заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого була [PERSON] , членом колгоспного двору були : її чоловік [PERSON] та її син [PERSON] , які станом на 15 квітня 1991 року проживали в будинку (а.с.33). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мали рівну частку житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/3 частині. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 24 серпня 1992 року Пакульською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №29 (а.с. 19) На день своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом зі своїм чоловіком - [PERSON] та сином, позивачем по справі - [PERSON] , що підтверджується довідкою Михайло-Кощобинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №410 від 19 червня 2024 року (а.с.20). Спадкова справа до майна померлої не заводилась, а всю спадщину, як спадкоємці за законом першої черги в рівних частинах прийняли [PERSON] та [PERSON] , як такі, що проживали та були зареєстровані разом з померлим спадкодавцем на день його смерті. Отже, [PERSON] та [PERSON] мали право кожний по 1/2 частині на житловий будинок в [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 21 квітня 2006 року виконавчим комітетом Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №13 (а.с. 21). На день своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . разом зі своїм сином, позивачем по справі [PERSON] , що підтверджується довідкою Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №343 від 17 травня 2024 року (а.с. 22). Так, всю спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги в рівних частинах прийняли його діти, позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29,30), які своєчасно звернулися до Чернігівської районної державної нотаріальної контори, де і було заведено спадкову справу №492/2006. Таким чином, [PERSON] успадкував 1/4 частку після смерті батька і [PERSON] успадкувала 1/4 частку після смерті батька. 28 березня 2024 року державним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу було видано на ім`я позивача - [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий №1-280, у відповідності до якого, [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається з 1/2 частини права на земельну частку (пай) у загальному пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Полісся», яке розташоване в селі Пакуль Чернігівського району Чернігівської області. Постановою державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №1107/02-31 від 10 липня 2024 року, позивачам, як єдиним спадкоємцям за законом першої черги, було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що право власності на вказаний житловий будинок, який входить до складу спадщини є незареєстрованим (а.с. 31). Так, з довідки КП «Чернігівське районне БТІ» Чернігівської районної ради Чернігівської області № 285 від 02 травня 2024 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.32). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] та [PERSON] шляхом задоволення їх позову в повному обсязі.

Outcome: approved