Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

09.07.2024 [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києві з позовом до [PERSON] ) про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 5 336,75 грн щомісяця, починаючи з 09.07.2024 до досягнення дитиною повноліття. 29.08.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На обґрунтування позову позивач зазначив, що він перебував з відповідачкою у шлюбі, у якому у них народився син, [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з ним та він його утримує. Відповідачка матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, є працездатною здоровою людиною, інших осіб на утриманні не має, має на праві власності нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території - квартиру за адресою: [ADDRESS] , інших осіб на утриманні не має, а тому вона може нести матеріальне зобов`язання щодо матеріального забезпечення сина у рівній частині з ним, а саме в розмірі - у розмірі 5 336,75 грн щомісяця. На обґрунтування розміру аліментів зазначив, що у зв?язку з тим, що з моменту розірвання шлюбу відповідачка не підтримує з позивачем ніяких відносин, на момент подачі цього позову він не має достовірних відомостей про те, де саме вона працює та чи працює взагалі. Належний рівень життя для дитині він один не зможе забезпечити, тому відповідачка, яка є здоровою та працездатною особою, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5 336,75 грн, що складає 1/4 частини від 21 347,00 грн, тобто від середньої заробітної плати штатних працівників за видами економічної діяльності станом за січень 2022 року, згідно до інформації розташованої на офіційної сторінки Головного управління статистики у м. Київ. (посилання на офіційну сторінку в мережі Інтернет: http://www.kyiv.ukrstat.gov.ua/p.php3?c=1139&lang=1). Позивач вважає що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України саме такий розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка постійно проживає в місті Київ. 20.09.2024 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідачки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 7 597,15 грн. Зазначив, що саме таку суму щомісяця (з урахування індексу споживчих цін (рівня інфляції) станом на 01.09.2024) він витрачає на утримання дитини, і вказані витрати складають 1/4 від загального доходу позивача, який дорівнює 30 439,75 грн. Повідомив суду, що він зареєстрований як ФОП [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ), отримує стабільній прибуток у розмірі 33 686,00 грн на місяць, після сплати податків 3 246,25 на місяць, його дохід складає 30 439,75 грн. До загальної суми у розмірі 7 687,18 грн щомісячних витрат позивача на дитину входять: - сплата комунальних послуг за житло в якому проживає дитина 1 195,18 грн, - харчування - 4 000,00 грн, - витрати на проїзд дитини в міському транспорті - 792,00 грн, - добровільні грошові збори до фонду школи - 300,00 грн, - тренування - 800,00 грн, - інші витрати (придбання гігієнічних засобів, сезонного одягу, білизни) - 600,00 грн. 23.09.2024 позивач знову подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідачки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 7 597,15 грн, але з іншим обґрунтуванням порядку розрахунку цієї суми. В судовому засіданні Позивач підтримав позов, просив розглядати саме його заяву про збільшення розміру позовних вимог від 23.09.2024, а його заяву про збільшення розміру аліментів від 20.09.2024 залишити без розгляду. Пояснив суду, що він щомісяця витрачає на утримання дитини кошти у розмірі 7 597,15 грн. Вказані витрати складають 1/4 від його загального доходу, який дорівнює 30 439,75 грн, тому відповідачка повинна сплачувати аліменти у визначеному ним розмірі. Вважає, що з урахуванням рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини необхідно стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 7 597,15 грн, який дорівнює 1/4 від загального доходу позивача, оскільки, якби з нього суд стягував аліменти, це була би саме така сума. 09.09.2024 представник відповідачки адвокат Череда Т.М. подала відзив, у якому заявлені позовні вимоги визнала частково - у розмірі 4 000,00 гривень. Відзив обґрунтувала наступним. Відповідач доводить до відома суду, що наразі її прізвище змінено на « [PERSON] », оскільки 04.02.2023 нею укладено шлюб та змінено прізвище після реєстрації шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Відповідач категорично не погоджується із твердженнями позивача щодо того, що вона ніби то успіхами та поведінкою сина не цікавиться, в освітньому процесі дитини участі не приймає, не цікавиться станом здоров`я та самопочуттям дитини на прийоми до лікаря з приводу стану здоров`я дитини не зверталася, що ніби то вона ухиляється від утримання дитини і не приймає взагалі участі у вихованні дитини та не погоджується з іншою неправдивою інформацією, яка викладена позивачем у позовній заяві. Навіть, у наданій самим позивачем відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дарницького району м. Києва» директором медичного закладу повідомлено, що дитина окрім тата, на прийом зверталася й у супроводі мами - відповідача у справі (вже в той період коли дитина проживала окремо від мами). В шкільному житті дитини тато також не дуже активно приймає участь, що підтверджується відомостями з спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов [ADDRESS] , це пояснюється тим, що дитина вже достатньо доросла й більша частина шкільних питань вирішується нею самостійно в силу віку. Крім того, відповідач вважає за потрібне довести до відома суду наступне. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з батьком, окремо від матері. Фактично після розлучення у відповідачки почались непорозуміння з позивачем щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони позивача стосовно можливості нормального спілкування із сином. Намагання матері врегулювати даний спір не призвели до результатів, оскільки позивач не відповідає на телефонні дзвінки, перешкоджає дитині спілкуватися із матір`ю, штучно створює такі обставини, через які мати не може нормально зустрічатися та спілкуватися з сином. Досягти з батьком дитини домовленості про побачення з дитиною позасудовим шляхом не вдається. Позивач уникає спілкування з відповідачем, не відповідає на дзвінки, заблокував матір дитини у всіх месенджерах. Останнім часом ситуація із побаченнями матері з дитиною ускладнилася, оскільки як тільки батько дізнається, що син бачився з мамою, дитину очікує так би мовити «домашній арешт» і ряд обмежень. Останні зустрічі з матері з дитиною відбувались без відома батька, оскільки останній зі слів дитини коли дізнається про побачення сина з матір`ю, встановлює дитині різні обмеження, такі як: обмеження користування інтернетом, обмеження у відпочинку на вулиці, відібрання ключів від житла тощо. Дитина сприймає встановлені обмеження як підрив довіри до тата. Також, син неодноразово повідомляв маму про те, що він може поїхати до мами, але тільки назавжди зібравшись від тата, тобто дитині цілеспрямовано встановлюються рамки для вибору шляхом маніпулятивних дій зі сторони батька. Відтак, мати вимушена була звернутись за допомогою до служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації з проханням провести бесіду з батьком дитини та посприяти у захисті прав та інтересів дитини та матері дитини. Станом на дату цього відзиву ситуація з побаченнями з дитиною не покращилась, а навпаки погіршилася. Хоча це й не має прямого відношення до цієї справи, однак, суду варто знати про обмеження, які фактично має сторона відповідача зі сторони позивача. На думку відповідача, всі перепони у побаченні з дитиною та особистим доступом до дитини є штучно створені позивачем, що грубо порушує права дитини на спілкування з мамою, а також протиправно обмежує матір у спілкуванні з єдиним сином. Відповідачка любить свою дитину, поважає її вибір, цікавиться життям сина, має бажання спілкуватися та бачитись з дитиною, приймати участь у вихованні, навчанні сина, проводити з ним час тощо, без участі батька, враховуючи вік дитини. [PERSON] вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків з своєю дитиною - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Син має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. То ж, відповідачка, як мати, сумлінна громадянка, не ухиляється від свого батьківського обов`язку щодо утримання та виховання спільної з позивачем дитини, оскільки розуміє, що несприятливі стосунки матері та батька не повинні жодним чином завдавати шкоди дитині. Додатково, повідомляє суд, що з моменту окремого проживання сторін по справі, мати регулярно надавала та надає матеріальну допомогу своїй дитині. Зазначене вбачається з наступного: переписки з дитиною (позивач за потребою дитини періодично пересилає кошти на рахунок дитини - картку Юніора ); виписки по картці Юніора , якою користується дитина (можна відслідкувати грошові перекази від позивача дитині за період часу з 03.01.2024 р. по 14.08.2024 р.) купівлі речей для дитини (наприклад: тапці для басейну, одяг, аксесуари, засоби гігієни по догляду за тілом та інше); оплати витрат по забезпеченню шкільного життя дитини (за навчальні посібники та шкільні потреби). Станом на сьогодні, сину Тихону виповнилось 14 років. Отже, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 року складає - 3 196,00 гривень. Враховуючи потреби дитини та визначені норми чинного законодавства України, відповідач вважає, що достатнім розміром коштів на утримання сина зі сторони відповідача будуть аліменти в розмірі 4 000,00 гривень, оскільки на її думку саме такий розмір аліментів на утримання дитини відповідає її можливостям. Крім того, обов`язок утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Адже, заявлена позивачем сума до стягнення поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Отже, правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. До того ж, ч.2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на сьогодні, Тихону виповнилось 14 років. Отже, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 року складає - 3196,00 гривень. В чинному законодавстві України відсутнє тлумачення термінів «необхідний для достатнього та гармонійного розвитку», відсутній також розмір аліментів, який забезпечує необхідний для достатнього та гармонійного розвитку дитини рівень. Разом з тим, в чинному законодавстві міститься визначення прожиткового мінімуму. Саме в ЗУ «Про прожитковий мінімум» ст.1 зазначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи потреби дитини та визначені норми чинного законодавства України, відповідач вважає, що достатнім розміром коштів на утримання сина зі сторони відповідача будуть аліменти в розмірі 4000 гривень. Отже, відповідач частково визнає позовні вимоги - у розмірі 4000,00 гривень, оскільки на її думку саме такий розмір аліментів на утримання дитини відповідає її можливостям. Крім того, обов`язок утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Адже, заявлена позивачем сума до стягнення поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні відповідачка позов визнала частково, пояснила, що вона за освітою психолог, але зараз не працює, проживає в орендованій квартирі, оскільки її житло знаходиться на тимчасово окупованій території України; інших дітей у неї немає, вона по мірі своїх можливостей за потребою дитини періодично пересилає кошти на рахунок дитини - картку Юніора, купує речі для дитини (наприклад: тапці для басейну, одяг, аксесуари, засоби гігієни по догляду за тілом та інше); оплачує витрати по забезпеченню шкільного життя дитини (за навчальні посібники та шкільні потреби). Однак якщо позивач вважає, що краще отримувати аліменти за рішенням суду, то просить стягнути з неї 4 000,00 грн щомісяця, оскільки вона все одно додатково забезпечуватиме дитину іншими речами додатково, як вона це і робила до подання позову, надаючи допомогу безпосередньо дитині, яка є вже достатньо дорослою, 14 років. Заслухавши сторін, дослідивши надані письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 09.08.2008 по 04.10.2022. Відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] », оскільки 04.02.2023 нею укладено шлюб та змінено прізвище після реєстрації шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Обидві сторони зареєстровані у м. Києві як внутрішньо-переміщені особи. Син проживає разом з батьком. Дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря-ревматолога. Позивач купує продукти харчування дитині, сплачує за тренування, піклується про його здоров`я, лікування та розвиток. Позивач зареєстрований як ФОП [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ), отримує стабільній прибуток у розмірі 33 686,00 грн на місяць, після сплати податків 3 246,25 на місяць, його дохід складає 30 439,75 грн. На утримання дитини Позивач витрачає щомісяця 7 687,18 грн. До цих витрат позивача на дитину входять: - сплата комунальних послуг за житло в якому проживає дитина 1 195,18 грн, - харчування - 4 000,00 грн, - витрати на проїзд дитини в міському транспорті - 792,00 грн, - добровільні грошові збори до фонду школи - 300,00 грн, - тренування - 800,00 грн, - інші витрати (придбання гігієнічних засобів, сезонного одягу, білизни) - 600,00 грн. З чеків, доданих до відзиву, суд установив, що у період злютого по липень відповідачка до подання позову купувала сину гігієнічні засоби, одяг, окуляри і капці для басейна - на загальну суму у розмірі 14 906,00 грн. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони не досягли згоди щодо матеріального утримання сина, тому наразі його утримує батько. З огляду на те, що аліменти мають розраховуватись на базові потреби дитини, а інші потреби є додатковими та сплачується/стягуються окремо відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, а не враховуються в періодичні аліментні платежі, суд вважає, що позивач надав докази, що саме визначений ним розмір аліментів - 7 597,15 грн щомісяця є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Водночас суд вважає помилковими доводи позивача, що цю суму у повному обсязі необхідно стягнути з відповідачки з огляду на те, що ця сума дорівнює 1/4 від загального доходу позивача, і якби з нього суд стягував аліменти, це була би саме така сума, оскільки статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тому витрати на утримання сина у розмірі 7 597,15 грн щомісяця мають нести батьки порівну. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3 196,00 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини (перебуває на диспансерному обліку у лікаря-ревматолога); стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка станом на час розгляду справи є здоровою, не працює, проживає в орендованій квартирі, оскільки її житло знаходиться на тимчасово окупованій території України; інших дітей на утриманні не має (ч. 1 ст. 182 СК України). З метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дитини, враховуючи покладення законом на батьків рівного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відсутність місця роботи у відповідача, що не заперечувалось сторонами у засіданні, а також часткове визнання позову відповідачкою щодо стягнення з неї аліментів саме у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн, та інші встановлені і зазначені вище обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки аліменти на сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн . Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідачки, а відповідачка, за наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, відповідачка частково визнала позов, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial