Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

У серпні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що між акціонерним \~товариством «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір № 2037442138, відповідно до якого останній отримав кредит. Посилаючись на те, що [PERSON] умови договору не виконує, а також на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вищевказаним договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 72765,91 грн, з яких загальна сума боргу по тілу 42181,98 грн, загальна сума боргу по відсотках 30583,93 грн. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 19 серпня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] не отримував коштів від ТОВ «Аванс Кредит». Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які підтверджують заборгованість відповідача та належних і допустимих доказів набуття ним права вимоги по кредитному договру № 2037442138, укладеному між [PERSON] та АТ «ОТП Банк». Враховуючи викладене представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». 21 серпня 2024 року від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив є безпідставним, необгрунтованим. Відступлення права вимоги за кредитним договором відбулося без згоди боржника, в установленому законом порядку. На підтвердження відступлення права вимоги надано копію витягу з договору факторингу, витяг з реєстру божників, копії платіжних доручень, які підтверджують оплату за договором факторингу. Під час підписання кредитного договору [PERSON] та АТ «ОТП Банк» досягли згоди з усіх істотних його умов. В судовому порядку цей договір не було розірвано та визнано недійсним, а тому діє презумпція правомірності правочину. Письмова форма договору є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. 28 серпня 2024 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь до відзиву, в якому зазначено, що копія платіжного доручення № 20333 від 13 жовтня 2023 року, яка є доказом оплати по договору факторингу, подана з пропуском процесуального строку на її подання. Позивачем не надано допустимих та достовірних доказів наявності заборгованості у відповідача перед доказів ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та не підтверджено належними доказами перехід права вимоги від первісного кредитора позивачу. Суд, дослідивши письмові докази, що надані сторонами, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що\~9\~вересня 2021\~\~року між\~\~\~АТ\~«ОТП Банк»\~та\~відповідачем було\~укладено\~кредитний договір\~№2037442138,\~відповідно\~до\~якого останній\~отримав\~кредит\~в розмірі\~54500,00\~грн\~строком\~ до\~9\~вересня 2026\~року. За користування кредитом погодили фіксовану процентну ставку у розмірі 40 % річних. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. Позичальник зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Договір та графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту підписаний відповідачем власноручним підписом. [PERSON] підписано також і паспорт споживчого кредиту. 13\~жовтня 2023\~року між\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» та\~ АТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до якого кредитор (АТ «ОТП Банк») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором № 2037442138, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору. Копією платіжної інструкції від 13 жовтня 2023 року №20333 підтверджується оплата за договором факторингу. Долучені до матеріалів справи розрахунки свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, в останнього виникла заборгованість у розмірі 72765,91 грн, з яких загальна сума боргу по тілу 42181,98 грн, загальна сума боргу по відсотках 30583,93 грн. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до пункту 1 частини 2\~статті 11\~Цивільного\~кодексу\~України (далі ЦК України), підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4\~статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Частиною 2\~статті 1056-1\~ЦК\~України встановлено, що\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписавши власноручним підписом кредитні документи, погодив, таким чином, умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно зі\~статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному\~статтею 204 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту. Зазначений кредитний договір недійсним не визнано. Крім цього відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів належного виконання зобов`язань за договорами не надано. Частиною 1\~статті 512 ЦК України\~встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями\~513,\~514 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Згідно\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1\~статті 1078 ЦК України). В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 липня 2014 року суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому\~законом\~порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved