Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , є донькою померлого [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 17.01.1966 року, Новоукраїнським СРЗАГС Куйбишевського райоу, про що свідчить актовий запис № 47. Заявниця тривалий час проживала з батьком та здійснювала за ним догляд за адресою [ADDRESS] . Батько Заявниці помер у віці 96 років, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 19 від 27.09.2022 року, видане МОЗ України Кам`янською селищною радою. Кам`янське некомерційне підприємство Кам`янський центр первинної медико санітарної допомоги Кам`янської селищної ради, розташоване вул. Євтушенка, б. 1 А смт. Кам`янка Пологівського району Запорізької області). Отримати свідоцтво про смерть у відділі реєстрації актів цивільного стану за місцем постійного проживання, та за місцем смерті батька було неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України та де постійно ведуться та ввелися бойові дії. Фактичне місце проживання Заявниці на сьогодняшній день [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 145 від 16.12.2022 року та копія довідки № 01.1-К/0752. Зареєстроване місце проживання Заявниці в [ADDRESS] , що підтверджується відбитком штемпелю у паспорті. Рішенням Заводського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя заяву\~подану в\~порядку окремого\~провадження \~ [PERSON] \~в особі\~представника -\~адвоката Левицької\~Ю.В.,\~заінтересована особа:\~Заводський районний\~у місті\~Запоріжжі відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південно\~-\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~про встановлення\~факту смерті\~задоволено.\~Встановлено факт\~смерті громадянина\~України -\~ [PERSON] ,\~ уродженця\~села Злинка,\~Маловисковського району,\~Кіровоградської області,\~Україна,\~ який\~помер [INFO] \~у селі\~Новоукраїнка,\~Пологівського району,\~Запорізької області,\~Україна.\~ Заводським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Запоріжжя Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~було видано\~представнику Позивача\~свідоцтво про\~смерть [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~серії I-ЖС\~577918,\~видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.05.2023 року, актовий запис № 388. Позивачка з часом змогла виїхати з окупованої території на підконтрольну територію України до м. Запоріжжя та звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Катерини Валеріївни з питання відкриття спадкової справи. Нотаріусом було заведено спадкову справу № 21/2023. Після смерті батька оформила спадщину, проте суми у вигляді недоотриманої пенсії, які за життя належали їїбатьку, які нараховувалися, а останнім не отримувалися оскільки батько перебував з Позивачем на окупованій території, до складу спадщини не увійшли. Заявниця звернулася до Відповідача з відповідною заявою, в якій просила повідомити розмір пенсії (суми), які були нараховані її батьку, проте неотриманні ним за життя. Листом від24.05.2024 року № 0800-0501-8/44358 Відповідач повідомив, що [PERSON] , [INFO] , перебував на пенсійному обліку у Головному управлінні та отрмував пенсію за Законом України «Про пенсійне забеспечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Помер 27.09.2022 року. Позивачка отримала у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали її померлому батьку. Свідоцтво про право на спадщину на песійні виплати в порядку спадкування за законом нотарусом видане не було, оскільки, пенсія батька не увішла до складу спадщини. На підставі вищезазначеного просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя її батька [PERSON] , уродженця села Злинка, Маловисковського району, Кіровоградської області, Україна, який помер [INFO] у селі Новоукраїнка, Пологівського району, Запорізької області, Україна. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2024 року відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протоколи нарахування та виплати щомісячної пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] починаючи з 24.02.2022 року по день його смерті [INFO] . Витребувано у приватного нотаріуса Сенченко Катерини Валеріївни матеріали спадкової справи№21/2023, яка була відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 04.07.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя її батька [PERSON] . [PERSON] , який помер [INFO] , перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію призначену відповідно до Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».Після смерті [PERSON] залишалась недоотримана пенсія у розмірі 52097,50 грн..При вирішенні питання про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] слід керуватися Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що є спеціальним нормативно-правовим актом для правовідносин, які виникли в даній справі.Представник позивача в позовній заяві безпідставно надав перевагу положенням Цивільного Кодексу України та законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не врахувавши, що померлий отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 (надалі Закон № 2262) та саме норми цього Закону мають застосовуватися до правовідносин, які виникають з приводу недоотриманої пенсії [PERSON] ..Приписами ч. 1 ст. 61 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.Норми ст. 61 Закону №2262 є чинними, тому є обов`язковими для застосування всіма фізичними та юридичними особами, зокрема й судами при вирішенні спорів про право на недоотриману пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.Отже законодавством не передбачено, можливості спадкування недоотриманих сум пенсій військовослужбовців.Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. [PERSON] , помер [INFO] ,21.05.2024 року позивач звернулась з заявою про надання довідки щодо недоотриманої пенсії [PERSON] до Головного управління.24.05.2024 позивачу була надана відповідь, в якій зазначено, що недоотримані суми пенсії виплачуються, тільки якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.Крім того слід враховувати, що [PERSON] мав право як на пенсію за віком на загальних підставах так і на пенсію за Законом № 2262. Саме від його волевиявлення залежало, який вид пенсії він отримуватиме. Зробивши свій вибір він погодився з умовами Закону № 2262 у повному обсязі, оскільки не можливо прийняти привілеї, які надаються законом та відмовитися від обмежень, які встановлюються цим же законом.До того ж, ч. 1 ст. 61 Закону № 2262 передбачено, що зазначені суми виплачуються, членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.Таким чином, враховуючи вищезазначене, оскільки законодавствам передбачено, що суми пенсій пенсіонерові з числа військовослужбовців, які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, тому відсутні правові підстави для стягнення цих недоотриманих сум у порядку спадкування. 10.07.2024 року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Орджонікідзевським РВ УМВС у Запорізькій області 05.07.1997 року, Ідентифікаційний номер [NUMBER] , [ADDRESS] ) грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя її батька [PERSON] , уродженця села Злинка, Маловисковського району, Кіровоградської області, Україна, який помер [INFO] у селі Новоукраїнка, Пологівського району, Запорізької області, Україна у розмірі 52097, 50 грн. Також стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Орджонікідзевським РВ УМВС у Запорізькій області 05.07.1997 року, Ідентифікаційний номер [NUMBER] , [ADDRESS] ) витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 19.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач, відповідач не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про проведення судового засідання у відсутність позивача та представника, позов підтримав у повному обсязі і просить його задовольнити на підставах, що викладені у позовній заяві.Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить у позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ст.1227ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. ВС у постанові від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 вказав таке: «Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченоїЦК Українипроцедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам,, сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи неї проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь- яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, зміст\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~узгоджується зі змістом\~статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст вказаних вище норм узгоджується з положеннями\~ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»\~є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Згідно із\~статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»\~особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають прав на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому\~статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 386 ЦК України\~встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Норми\~Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»\~не виключають застосування положень\~ЦК України\~про включення до складу спадщини нарахованої, але неодержаної спадкодавцем за життя пенсії. Згідно з частиною 2\~статті 4 ЦК України\~основним актом цивільного законодавства України є\~Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до\~Конституції України\~та цього\~Кодексу. В преамбулі\~Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року\~зазначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національної поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених\~ Конституцією України\~та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Таким чином, відсутність у\~Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до\~ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у\~статті 1227 ЦК України\~щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини не виключає застосування приписів\~статті 1227 ЦК України. Правовий аналіз статей\~1218,\~1219,\~1227 ЦК України\~свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц). Також у постанові ВС від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 надав оцінку неправомірній відмові відповідача у справі обрахувати розмір пенсії спадкодавця за період, більший ніж 3 роки з дати звернення спадкоємців. Судом встановлено, що [PERSON] , є донькою померлого [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 17.01.1966 року, Новоукраїнським СРЗАГС Куйбишевського райоу, про що свідчить актовий запис № 47. Батьком Заявниці записані [PERSON] , матерю [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , видане Орджонікідзевським відділом ЗАГС від 08.09.1978 року, 08.09.1978 року Заявниця одружилася з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження здійснено запис за № 723. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя заяву подану в порядку окремого провадження [PERSON] в особі представника - адвоката Левицької Ю.В., заінтересована особа: Заводський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті задоволено. Встановлено факт смерті громадянина України - [PERSON] , уродженця села Злинка, Маловисковського району, Кіровоградської області, Україна, який помер [INFO] у селі Новоукраїнка, Пологівського району, Запорізької області, Україна. Заводським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Запоріжжя Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~було видано\~представнику Позивача\~свідоцтво про\~смерть [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~серії I-ЖС\~577918,\~видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.05.2023 року, актовий запис № 388. Позивачка особисто звернулася до Відповідача з відповідною заявою, в якій просила повідомити розмір пенсії (суми), які були нараховані її батьку, проте неотриманні ним за життя. Листом від 24.05.2024 року № 0800-0501-8/44358 Відповідач повідомив, що [PERSON] , [INFO] , перебував на пенсійному обліку у Головному управлінні та отримував пенсію за Законом України «Про пенсійне забеспечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Помер 27.09.2022 року. [PERSON] з дня повномаштабного вторгення на територію України Російської Федерації перебувала та фактично проживала з 2017 року за адресою; [ADDRESS] , про що свідчить довідка від 31.08.2021 року № 968, здійсюючи догляд за своїм хворим батьком. Також про це свідчить довідка № 145 від 16.12.2022 року, що Позивачка фактично поживає за вищевказаною адресою, незважаючи на те, що має реєстрацію міста проживання у [ADDRESS] . Позивачка отримала у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали її померлому батьку від 14.05.2024 року. Свідоцтво про право на спадщину на пенсійні виплати в порядку спадкування за законом нотарусом видане не було, оскільки відповідачем повідомлено нотаріуса листом №60/02 -14 від 25.04.2024 року, що пенсія [PERSON] не увішла до складу спадщини. Таким чином позивачем доведено належними та допустимими доказами, що нараховані, але не отримані за життя [PERSON] , уродженця села Злинка, Маловисковського району, Кіровоградської області, Україна, який помер [INFO] у селі Новоукраїнка, Пологівського району, Запорізької області, Україна пенсія у розмірі 52097,50 грн. входять до складу спадкового майна, яке залишилося після його смерті, а позивач [PERSON] у порядку спадкування за законом набула право власності на вказані грошові кошти, а тому має право на отримання недоотриманої за життя його батьком пенсії у розмірі 52097,50 грн. (довідка ГУПФУ в Запорізькій області від 20.06.2024 року) Відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена устатті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім і, не виключає застосування приписівстатті 1227 ЦК України. Правовий аналіз статей 1218,1219,1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц), а тому доводи відповідача щодо того, що позивачем безпідставно надано перевагу положенням Цивільного Кодексу України та законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не врахувавши, що померлий отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 та саме норми цього Закону мають застосовуватися до правовідносин, які виникають з приводу недоотриманої пенсії [PERSON] судом відхиляються. Слід зазначити. що вказана справа розглядається в порядку цивільного судочинства, стосується спадкових прав позивача та захисту його права власності на спадкове майно, а не зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення, а тому стягнення з Головного управління ПФУ в Запорізькій області грошової суми, успадкованої позивачем після смерті [PERSON] , є ефективним захистом порушених прав та інтересів позивача. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законним, обґрунтованими та такими, що знайшли підтвердження наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі1211,20 гривень.

Outcome: approved