Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 14.08.2024 надійшла позовна заява від ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] \~про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3569209615/667140 у розмірі 24 300 грн, за кредитним договором № 3569209615/413981 в розмірі 23 375 грн та за кредитним договором № 06657-05/2021 в розмірі 28 000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначило наступне. 1)Щодо договору № 3569209615/667140 від 13.04.2021. 13.04.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3569209615/667140. Відповідно до умов указаного договору [PERSON] отримала фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності та платності і зобов`язалася повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. При цьому, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом у відсотках від суми кредиту з першого дня його надання до дня повного погашення. Указаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. 19.04.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Є, за умовами якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 3569209615/667140 від 13.04.2021. Згідно із Витягом із реєстру боржників, який є додатком до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022, заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 3569209615/667140 від 13.04.2021 складає 24 300 грн, із яких 6 000,00 грн основний борг та 18 300 грн сума заборгованості за відсотками. 2)Щодо договору № 3569209615/413981 від 22.04.2021. 22.04.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3569209615/413981. Відповідно до умов указаного договору [PERSON] отримала фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності та платності і зобов`язалася повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. При цьому, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом у відсотках від суми кредиту з першого дня його надання до дня повного погашення. Указаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. 19.04.2022 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Г, за умовами якого ТОВ «Гоуфінгоу» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 3569209615/413981 від 22.04.2021. Згідно із Витягом із реєстру боржників, який є додатком до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022, заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 3569209615/413981 від 22.04.2021 склала 23 375 грн, із яких 5 500,00 грн основний борг та 17 875 грн сума заборгованості за відсотками. 3)Щодо договору № 06657-05/2021 від 11.05.2021. 11.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 06657-05/2021. Відповідно до умов указаного договору [PERSON] отримала фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності та платності і зобов`язалася повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. При цьому, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом у відсотках від суми кредиту з першого дня його надання до дня повного погашення. Указаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. 18.01.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18012022, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 06657-05/2021 від 11.05.2021. Згідно із Витягом із реєстру боржників, який є додатком до Договору факторингу № 18012022 від 18.01.2022, заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 06657-05/2021 від 11.05.2021 складає 28 000 грн, із яких 7 000,00 грн основний борг та 21 000 грн сума заборгованості за відсотками. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Від представника відповідачки 25.09.2024 надійшов відзив у справі у якому повністю заперечуються позовні вимоги з підстав їх необгрунтованості. Представником відповідачки вказано, що [PERSON] заперечує факт укладення договору, отримання кредиту та розмір заборгованості, які позивачем не підтверджені первинними бухгалтерськими документами. З наданих позивачем доказів не можливо дослідити електронну складову їх укладення, а саме: цілісність накладення електронних підписів у кредитному договорі, шлях та метод ідентифікації [PERSON] в інформаційній телекомунікаційній системі кредитора при укладенні кредитного договору. При цьому, предтавник відповідачки стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що [PERSON] пройшла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону чи електронну пошту, які б вона сама зазначила. Отже, позиція позивача ґрунтуються на припущеннях, що договір укладено в електронному вигляді із застосуванням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Окрім того, за твердженням відповідача, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також, представник відповідачки звертає увагу суду на те, що позивачем до матеріалів справи не долучено оформлені належним чином документи щодо переуступки права вимоги. Так, позивачем надано лише частини відповідних договорів факторингу та копії витягів із Реєстрів боржників, які виготовлені таким чином, що не містять підписів відповідальних осіб ні клієнта, ні фактора. Безпосередньо Реєстр боржників до договору факторингу з якого вбачалося б право вимоги за кредитним договором позивачем суду надано не було, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги. Тому, представник відповідача вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Від представника позивача у справі 26.09.2024 надійшла відповідь на відзив, у якій заперечуються твердження представника відповідача у відзиві та вказується, що кредитні договори були підписані відповідачем правомірно в електронній формі у відповідності до положень Закону України «Про електрону комерцію». Зазначено, що відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених правилами. У відповідності до умов кожного укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Окрім того, зазначено, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належать. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. При цьому вказано, що на момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами в рамках укладених Договорів факторингу. Тому, представник позивача вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повній мірі доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 25.09.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив у справі. 26.09.2024 від представника позивача у справі надійшла відповідь на відзив. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. За таких\~обставин суд\~вважає за\~можливе справу\~розглядати по\~суті за\~відсутності сторін,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів. Згідно із положеннями ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 1)Щодо договору № 3569209615/667140 від 13.04.2021. Судом встановлено, що 13.04.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3569209615/667140 відповідно до умов якого сторони домовились про надання кредитних коштів відповідачці у розмірі 6 000,00 грн строком на 30 днів до 12.05.2021 (п. п. 1.1., 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.3. Договору за користування кредитом клієнт зобов`язувався сплачувати товариству 912,5% річних від суми кредиту, з розрахунку 2,5% на добу. При цьому, у п. 4.3. Договору сторони погодили, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк передбачений п. 1.2. Договору, проценти, що передбачені в п. 1.3. Договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитом, але не більше 90 днів, починаючи з першого дня прострочення. Як вбачається із п. 7 Договору його підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «R22369», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис» порядком укладання електронних договорів. Між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] 11.05.2021 було укладено додаткову угоду до вказаного договору № 3569209615/667140 від 13.04.2021 за умовами якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 30 днів, тобто до 11.06.2021. Вказаною угодою сторонами погоджено, що сума заборгованості становить 10 500 гривень (6000,00 гривень тіло кредиту, 4 500 гривень сума відсотків). Вказана угода підписана відповідачкою шляхом використання одноразового електронного підпису через застосування одноразового ідентифікатора «R29043». 11.06.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] була укладена додаткова угода до вказаного договору № 3569209615/667140 від 13.04.2021 за умовами якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 30 днів, тобто до 11.07.2021. Вказаною угодою сторонами погоджено, що сума заборгованості становить 10 500 гривень (6 000,00 гривень тіло кредиту, 4 500 гривень сума відсотків). Вказана угода підписана відповідачкою шляхом використання одноразового електронного підпису через застосування одноразового ідентифікатора «R85827». Також між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] 09.07.2021 була укладена додаткова угода до вказаного договору № 3569209615/667140 від 13.04.2021 за умовами якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 30 днів, тобто до 10.08.2021. Вказаною угодою сторонами погоджено, що сума заборгованості становить 10 950 гривень (6 000,00 гривень тіло кредиту, 4 950 гривень сума відсотків). Вказана угода підписана відповідачкою шляхом використання одноразового електронного підпису через застосування одноразового ідентифікатора «R23019». 19.04.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Є, за умовами якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів. Факт укладення договору факторингу підтверджується платіжним дорученням від 22.04.2022 № 18199. Пунктом 1.2. Договору факторингу визначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання Акту приймання-передачі Реєстру боржників згідно додатку. Саме підписаний сторонами та скріплений печатками Акт приймання-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу права вимоги. До матеріалів справи позивачем долучено підписаний та скріплений печатками двох сторін акт приймання-передачі Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 та розширений Реєстр боржників до нього. Згідно із вказаним Реєстром боржників, який є додатком до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022, заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 3569209615/667140 від 13.04.2021 складає 24 300 грн, із яких 6000,00 грн основний борг та 18 300 грн сума заборгованості за відсотками. Вказана сума заборгованості збігається із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3569209615/667140 від 13.04.2021 за період з 19.04.2022 по 31.05.2024. 2)Щодо договору № 3569209615/413981 від 22.04.2021. Судом встановлено, що 22.04.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3569209615/413981 відповідно до умов якого сторони домовились про надання кредитних коштів відповідачці у розмірі 5 500,00 грн строком на 30 днів до 21.05.2021 (п. п. 1.1., 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.3. Договору за користування кредитом клієнт зобов`язувався сплачувати товариству 912,5% річних від суми кредиту, з розрахунку 2,5% на добу. При цьому, у п. 4.3. Договору сторони погодили, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк передбачений п. 1.2. Договору, проценти, що передбачені в п. 1.3. Договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитом, але не більше 90 днів, починаючи з першого дня прострочення. Як вбачається із п. 7 Договору його підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «R18983», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис» порядком укладання електронних договорів. Між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] 20.05.2021 була укладена додаткова угода до вказаного договору № 3569209615/413981 від 22.04.2021 за умовами якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 30 днів, тобто до 20.06.2021. Вказаною угодою сторонами погоджено, що сума заборгованості становить 9 625,00 гривень (5 500,00 гривень тіло кредиту, 4 125 гривень сума відсотків). Вказана угода підписана відповідачкою шляхом використання одноразового електронного підпису через застосування одноразового ідентифікатора «R48483». 10.06.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] була укладена додаткова угода до вказаного договору № 3569209615/413981 від 22.04.2021 за умовами якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 30 днів, тобто до 20.07.2021. Вказаною угодою сторонами погоджено, що сума заборгованості становить 9 625,00 гривень (5 500,00 гривень тіло кредиту, 4 125,00 гривень сума відсотків). Вказана угода підписана відповідачкою шляхом використання одноразового електронного підпису через застосування одноразового ідентифікатора «R87870». 19.04.2022 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Г, за умовами якого ТОВ «Гоуфінгоу» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів. Факт укладення договору факторингу підтверджується платіжним дорученням від 22.04.2022 № 18200. Пунктом 1.2. Договору факторингу визначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання Акту приймання-передачі Реєстру боржників згідно додатку. Саме підписаний сторонами та скріплений печатками Акт приймання-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу права вимоги. До матеріалів справи позивачем долучено підписаний та скріплений печатками двох сторін акт приймання-передачі Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 та розширений Реєстр боржників до нього. Згідно із вказаним Реєстром боржників, який є додатком до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022, заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 3569209615/413981 від 22.04.2021 складає 23 375 грн, із яких 5 500,00 грн основний борг та 17 875 грн сума заборгованості за відсотками. Вказана сума заборгованості збігається із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3569209615/413981 від 22.04.2021 за період з 19.04.2022 по 31.05.2024. 3)Щодо договору № 06657-05/2021 від 11.05.2021. 11.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 06657-05/2021 відповідно до умов якого сторони домовились про надання кредитних коштів відповідачці у розмірі 7 000,00 грн строком на 30 днів до 09.06.2021 (п. п. 1.1., 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.3. Договору за користування кредитом клієнт зобов`язувався сплачувати товариству 912,5% річних від суми кредиту, з розрахунку 2,5% на добу. При цьому, у п. 4.3. Договору сторони погодили, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк передбачений п. 1.2. Договору, проценти, що передбачені в п. 1.3. Договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитом, але не більше 90 днів, починаючи з першого дня прострочення. Як вбачається із п. 7 Договору його підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «W35867», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис» порядком укладання електронних договорів. Між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] 10.06.2021 була укладена додаткова угода до вказаного договору № 06657-05/2021 від 11.05.2021 за умовами якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 30 днів, тобто до 09.07.2021. Вказаною угодою сторонами погоджено, що сума заборгованості становить 12 425,00 гривень (7 000,00 гривень тіло кредиту, 5 425,00 гривень сума відсотків). Вказана угода підписана відповідачкою шляхом використання одноразового електронного підпису через застосування одноразового ідентифікатора «W80356». 09.07.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] була укладена додаткова угода до вказаного договору № 06657-05/2021 від 11.05.2021 за умовами якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 30 днів, тобто до 07.08.2021. Вказаною угодою сторонами погоджено, що сума заборгованості становить 12 250,00 гривень (7 000,00 гривень тіло кредиту, 5 250,00 гривень сума відсотків). Вказана угода підписана відповідачкою шляхом використання одноразового електронного підпису через застосування одноразового ідентифікатора «W12828». 18.01.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18012022, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів. Факт укладення договору факторингу підтверджується платіжним дорученням від 22.04.2022 № 17966. Пунктом 1.2. Договору факторингу визначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання Акту приймання-передачі Реєстру боржників згідно додатку. Саме підписаний сторонами та скріплений печатками Акт приймання-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу права вимоги. До матеріалів справи позивачем долучено підписаний та скріплений печатками двох сторін акт приймання-передачі Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу № 18012022 від 18.01.2022 та розширений Реєстр боржників до нього. Згідно із вказаним Реєстром боржників, який є додатком до Договору факторингу № 18012022 від 18.01.2022, заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 06657-05/2021 від 11.05.2021 складає 28 000 грн, із яких 7 000,00 грн основний борг та 21 000 грн сума заборгованості за відсотками. Вказана сума заборгованості збігається із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3569209615/413981 від 22.04.2021 за період з 18.01.2022 по 31.05.2024. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідачкою [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Як вже було встановлено судом, кредитні договори у справі, що підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразових ідентифікаторів, який були надіслані на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із процедурою укладення кредитного договору, визначеною Законом України «Про електронну комерцію». Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 13.04.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3569209615/667140. За вказаним договором позичальниця отримала кредитні кошти та часткового здійснювала погашення заборгованості, про що свідчать її заявки на відстрочення виконання зобов`язань за Договором від 11.05.2021, 11.06.2021 та 09.07.2021, у яких містяться відомості про сплату періодичних платежів за договором, оскільки відповідно до умов яких продовження дії Договору можливе лише у разі спати нарахованих відсотків за користування кредитом. Також, судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 22.04.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3569209615/413981. За вказаним договором позичальниця отримала кредитні кошти та часткового здійснювала погашення заборгованості, про що свідчать її заявки на відстрочення виконання зобов`язань за Договором від 20.05.2021, 10.06.2021, у яких містяться відомості про сплату періодичних платежів за договором, оскільки відповідно до умов яких продовження дії Договору можливе лише у разі спати нарахованих відсотків за користування кредитом. Окрім того, судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 11.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 06657-05/2021. За вказаним договором позичальниця отримала кредитні кошти та часткового здійснювала погашення заборгованості, про що свідчать її заявки на відстрочення виконання зобов`язань за Договором від 10.06.2021, 09.07.2021, у яких містяться відомості про сплату періодичних платежів за договором, оскільки відповідно до умов яких продовження дії Договору можливе лише у разі спати нарахованих відсотків за користування кредитом. Указані встановлені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що відповідачкою грошові кошти за цими кредитними договорами були отримані на виконання умов договорів. Однак, після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. Отже, [PERSON] у визначеному договором порядку не виконала свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатила проценти за користування ними, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість за відповідними кредитними договорами. При визначенні розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення із відповідачки на користь позивача суд враховує наступне. За договором № 3569209615/667140 від 13.04.2021 позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлено до стягнення суму у загальному розмірі 24 300 грн, із яких 6 000,00 грн основний борг та 18 300 грн сума заборгованості за відсотками. Непогашена відповідачкою сума основного боргу стягується позивачем правомірно на підставі п. 1.2. Договору № 3569209615/667140 від 13.04.2021. За договором № 3569209615/413981 від 22.04.2021 позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлено до стягнення суму у загальному розмірі 23 375 грн, із яких 5 500,00 грн основний борг та 17 875 грн сума заборгованості за відсотками. Непогашена відповідачкою сума основного боргу стягується позивачем правомірно на підставі п. 1.2. Договору № 3569209615/413981 від 22.04.2021. За договором № 06657-05/2021 від 11.05.2021 позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлено до стягнення суму у загальному розмірі 28 000 грн, із яких 7 000,00 грн основний борг та 21 000 грн сума заборгованості за відсотками. Непогашена відповідачкою сума основного боргу стягується позивачем правомірно на підставі п. 1.2. Договору № 3569209615/413981 від 22.04.2021. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за вказаними кредитними договорами. Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Зважаючи на зазначену вище позицію ВП ВС, суд розцінює п. 4.3. Договору № 3569209615/667140 від 13.04.2021, Договору № 3569209615/413981 від 22.04.2021 та Договору № 06657-05/2021 від 11.05.2021, який передбачає можливість нарахування процентів, що передбачені в п. 2.3. Договору за кожен день користування кредитом, але не більше 90 днів, починаючи з першого дня прострочення у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк передбачений п. 1.2. Договору як такий, що не підлягає до застосування, оскільки фактично наділяє кредитора правомочністю застосовувати штрафні санкції до боржника (є мірою відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань боржником за договором). З огляду на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також цією нормою установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За умовами зазначених кредитних договорів сторони погодили строк кредитування 30 днів у кожному випадку. У подальшому додатковими договорами сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання: за кредитним договором № 3569209615/667140 до 10.08.2021, за кредитним договором № 3569209615/413981 до 20.07.2021, за кредитним договором № 06657-05/2021 до 07.08.2021. При цьому визначили, що заборгованість яка підлягає сплаті становить: за кредитним договором № 3569209615/667140 10 500 гривень (6 000,00 гривень тіло кредиту, 4 500 гривень сума відсотків), за кредитним договором № 3569209615/413981 - 9625,00 гривень (5 500,00 гривень тіло кредиту, 4 125,00 гривень сума відсотків), за кредитним договором № 06657-05/2021 - 12250,00 гривень (7 000,00 гривень тіло кредиту, 5 250,00 гривень сума відсотків). Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, а саме: за умовами кредитного договору № 3569209615/667140 від 13.04.2021 підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача сума 10 500 гривень (6 000,00 гривень тіло кредиту, 4 500 гривень сума відсотків); за умовами кредитного договору № 3569209615/413981 від 22.04.2021 підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача сума 9625,00 гривень (5 500,00 гривень тіло кредиту, 4 125,00 гривень сума відсотків); за умовами кредитного договору № 06657-05/2021 від 11.05.2021 підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача сума 12250,00 гривень (7 000,00 гривень тіло кредиту, 5 250,00 гривень сума відсотків). Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача за вказаними кредитними договорами становить 32 375,00 грн. Розподіл судових витрату справі. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Разом із відзивом на позов представником відповідачки адвокатом Калініним С.К. подано до суду клопотання про стягнення з позивача на користь відповідачки понесених нею витрат на правову допомогу у розмір 8000 грн. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат представником відповідачки надано Договір № б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17.09.2024. У додатку до Договору погоджено винагороду адвоката у сумі 8000 грн. Вказаний договір підписано електронними підписами сторін. До матеріалів справи долучено реєстр перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису до вказаного Договору. На підтвердження понесених витрат представником відповідача долучено платіжну інструкцію № 639294385 на суму 8 000 грн та Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 25.09.2024 із описом здійснених робіт та їх вартістю. Разом з тим, суд зазначає, що вказаних Акт сторонами не підписаний, а тому не може бути прийнятий до уваги у якості доказу на понесення відповідачкою витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу не підтверджено відповідними документами, оскільки не надано доказів щодо обсягу здійснених робіт, у матеріалах справи відсутнє підтвердження належними доказами аргументування наданих послуг із їх детальним описом, що погоджений відповідачкою. Відтак, витрати на правову допомогу у справі, що розглядається, не підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Оскільки позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] задоволено частково, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1 278,53 грн із розрахунку: 32 375,00 *3028,00/75 675,00.

Outcome: partial