Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-28 00:00:00

Заявник просить встановити факт належності йому розпорядження Дніпропетровської районної адміністрації Дніпропетровської області № 5022-р від 09.12.2009р. «Про затвердження технічної документації та передачу громадянину [PERSON] земельної ділянки у власність для ведення садівництва», посилаючись на те, що його прізвище у зазначеному розпорядженні не співпадає із його прізвищем у паспорті « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Виправити зазначене в позасудовому порядку неможливо, позаяк з 01.01.2013р. з райдержадміністраці знято повноваження щодо прийняття будь яких рішень по розпорядженню земельними ділянками сільськогосподарського призначення. Через викладене заявник не може реалізувати своє право на отримання земельної ділянки у власність. Представник заінтересованої особи заяв по суті справи не подав, про час та місце розгляду справи сповіщений, в судове засідання не з`явився. Судом встановлено, що у розпорядженні Дніпропетровської районної адміністрації Дніпропетровської області № 5022-р від 09.12.2009р. «Про затвердження технічної документації та передачу громадянину [PERSON] земельної ділянки у власність для ведення садівництва», прізвище заявника не співпадає із його прізвищем у паспорті « [PERSON] » замість « [PERSON] » (а.с.15). В паспорті громадянина України заявника його прізвище української та російською мовами « [PERSON] » (а.с.3). У технічній документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.7-9), заяві про передання безкоштовно в приватну власності земельної ділянки (а.с.10), технічному завданні на складання документації із землеустрою (а.с.11-12), висновку щодо погодження передачі земельної ділянки у власність (а.с.16), погодженні (а.с.17), акті встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (а.с.18-21) та інш. прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області повідомила, що внести зміни у розпорядження № 5022-р від 09.12.2009р. з 01.01.2013р. неможливо (а.с.32). Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, що зазначені в документі - не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заявник не несе відповідальності за складання розпорядження, оскільки це покладається на відповідальних працівників адміністрації. З огляду на наведене суд приходить висновку, що встановлення факту належності зазначеного в заяві правовстановлюючого документу заявника має юридичне значення, оскільки від даного факту залежить оформлення майнових прав. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за можливе встановити факт, що має юридичне значення. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved