Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

29.05.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 09.06.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилося троє спільних дітей донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . На даний час, шлюбні відносини між нею з відповідачем фактично припинені, спільне господарство та побут не ведуться, у кожного з них власні інтереси. Причиною цьому є різні погляди на шлюб та сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя та примирення з відповідачем є неможливим, їх шлюб існує суто формально. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 09.06.2012 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської обл. за актовим записом № 514, розірвати. \~ \~ \~ \~Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.07.2024 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк для примирення терміном 2 місяці (а.с. 36). \~ \~ \~ \~До початку судового засідання представник позивачки подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. У своїй заяві також зазначає, що протягом наданого судом строку на примирення вжиті заходи виявилися безрезультатними (а.с. 43). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 09.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської обл. за актовим записом № 514 (а.с. 12). За час шлюбу в сторін народилося троє спільних дітей донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечувала щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляла намір зберегти сім`ю. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. Так, із заяви сторони позивача слідує, що протягом строку на примирення, наданого судом, сторони не примирилися, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття любові. На даний час, сторони спільне господарство та побут не ведуть, проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та її неповнолітнім дітям сину, а тому шлюб підлягає розірванню. Також суд приймає до уваги той факт, що [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до його збереження є порушенням права позивачки на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки слід також стягнути судовий збір в розмірі 968,96 грн. На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України,

Outcome: approved