Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Заява обґрунтована тим, що 09 серпня 2022 року заявник звернувся до органу пенсійного фонду з заявою про призначення йому пенсії за віком. На вказану заяву заявник отримав рішення про відмову в призначенні пенсії № 155150003612 від 16 серпня 2022 року, відповідно до якого підставою для відмови в призначенні пенсії за віком, зокрема є неприйняття до уваги даних архівної довідки № 280 від 09 серпня 2022 року, виданої Комунальною установою «Трудовий архів Ананьївської міської ради» за період роботи протягом 1991-1993 років, оскільки прізвище заявника не відповідає паспортним даним. У вказаній архівній довідці надано інформацію щодо нарахованої кількості вихододнів за період 1991-1993 роки стосовно « [PERSON] » з зазначенням (так у документі російською мовою). Водночас прізвище заявника в паспорті російською мовою значиться « [PERSON] ынский». Заявник зазначає, що внаслідок такої помилки виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на його ім`я, тобто архівною довідкою, що підтверджує його трудовий стаж, який необхідний для призначення заявникові пенсії за віком. Виправити помилку в позасудовому порядку неможливо, оскільки Сільськогосподарський виробничий кооператив «Шевченко» ухвалою Господарського суду Одеської області № 17-21/4974 від 17 листопада 2003 року визнано банкрутом, про що свідчить архівна довідка № 279 від 09 серпня 2022 року. Іншого позасудового порядку виправлення такої помилки діючим законодавством України не передбачено. Залишається єдиний спосіб вирішення виниклої проблеми - це звернення до суду. Заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що архівна довідка № 280 від 09 серпня 2022, видана Комунальною установою «Трудовий архів Ананьївської міської ради», належить [PERSON] . Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження. Заявник, [PERSON] , та його представник адвокат, Мартинюк Ю.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВН №1368224 від 05 липня 2024 року, в судове засідання не з`явилися. Водночас на адресу суду від представника заявника надійшло клопотання, в якому просить судове засідання, призначене на 08 жовтня 2024 року на 09 годину 30 хвилин, провести без участі як заявника, так і його представника (а.с.44). Просить прийняти рішення, задовольнивши пред`явлені вимоги в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.39). Однак 17 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 01 січня 2024 року (а.с.43), надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника заінтересованої особи, заперечень проти заяви заявника немає (а.с.40). Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Ураховуючи викладене, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, клопотання заявника та заінтересованої особи про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав Судом установлено та матеріалами справи підтверджено заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Рід-Несвітайська Ростовської області; місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 12 червня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.6-7), дані його власника значаться « [PERSON] [INFO] село Рід-Несвітайська Ростовської області» та водночас російською мовою « [PERSON] ы [PERSON] 15 августа 1962 года село Род-Несветайская Ростовской области». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №155150003612 від 16 серпня 2022 року заявникові було відмовлено в призначені пенсії за віком, оскільки до страхового стажу не зараховано, зокрема періоди роботи відповідно до довідки від 09 серпня 2022 року № 280 з причини того, що прізвище не відповідає паспортним даним (а.с.8). У вказаній архівній довідці надано інформацію щодо нарахованої кількості вихододнів за період 1991-1993 роки стосовно « [PERSON] » з зазначенням (так у документі російською мовою) (а.с.10). Водночас, як було зазначено вище, прізвище заявника в паспорті російською мовою значиться « [PERSON] ынский». До заяви додано копію трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 05 листопада 1980 року на ім`я « [PERSON] [INFO] » (мовою оригіналу) (а.с.14-21). У матеріалах справи також наявна копія архівної довідки № 260 від 23 червня 2022 року, виданої Комунальною установою «Томашпільський трудовий архів» Вінницької області на ім`я [PERSON] , [INFO] , щодо його трудового стажу за період 1979-1984 роки (а.с.13). Судом також встановлено, що згідно копії архівної довідки № 279 від 09 серпня 2022 року, виданої Комунальною установою «Трудовий архів Ананьївської міської ради», відповідно до рішення загальних зборів членів колгоспу (Протоко № 3 від 25 грудня 1992 року) колгосп імені [PERSON] реорганізований в Колективне сільськогосподарське підприємство імені Карла Маркса с. Долинське Ананьївського району Одеської області. Відповідно до Указу Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» КСП імені Карла Маркса було реорганізоване в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Шевченко». Ухвалою Господарського суду Одеської області № 17-21/4974 від 17 листопада 2003 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Шевченко» визнано банкрутом (а.с.22). Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.\~Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній\~встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637\~затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Відповідно до п.п. 1 та 3 зазначеного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1),\~до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення» (п. 1\~ст. 6). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 293 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у тому числі в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага на те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 зауважувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до листа Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК (натепер п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно висновку Верховного суду України в справі № 6-21859 від 18 листопада 2009 року встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення… У судовому порядку може встановлюватися лише факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по-батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення факту належності архівної довідки заявникові необхідно для призначення йому пенсії за віком у зв`язку з неврахуванням органами пенсійного фонду частини його трудового стажу через розбіжності в його прізвищі, що міститься в довідці з паспортними даними. Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення для заявника з метою призначення пенсії за віком, в іншому порядку встановити факт належності вказаної архівної довідки останній немає можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved