Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

25.04.2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття любові розуміння та поваги один до одного, сторони мають різні погляди на виховання дітей та життя в цілому. Діти мешкають із позивачем, аліменти будуть стягуватись в добровільному та договірному порядку. Сумісне господарство не ведеться, сторони проживають окремо з 13.04.2020 року. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Майнові питання сторонами врегульовано в добровільному порядку. Строк на примирення сторонам не потрібнго надавати, оскільки наміру зберегти сімю немає. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду. Ухвалою судді від 30.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Представник позивача адвокат Грищук К.П. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 вересня 2004 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва Україна, актовий запис № 370, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Проте спільне\~життя сторін\~не склалося, сторони втратили почуття любові, розуміння та поваги один до одного, сторони мають різні погляди на виховання дітей та життя в цілому, сторони проживають окремо з 13.04.2020 року. Сторони шлюбних стосунків не підтримують, відновляти їх не мають наміру. Нормами ст. 51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109\~СК\~України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного\~кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved