Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

короткий виклад обставин справи. 22.04.2024 [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити останньому додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер дідо позивача [PERSON] , який за життя склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів позивачу. Останній у місяці лютому 2024 року звернувся до Козівської державної нотаріальної контори, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда у зв`язку із пропуском строку й рекомендовано звернутися до суду. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як не знав про наявність складеного на його користь заповіту. Тож просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. Позиція учасників справи. В судове засідання [PERSON] чи його представник [PERSON] не з`явилися, однак останній через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд здійснювати розгляд справи у їх відсутності.. Представник відповідача Козівської селищної ради Тернопільської області Кутнів Л. Є. в судове засідання не з`явилася, однак 10.05.2024 подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого при вирішенні справи покладається на думку суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 04.06.2024 закрито підготовче провадження й справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дойшов до наступного. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] , [INFO] , є дідом позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28.01.2015; копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.12.1980; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00044585877 від 17.04.2024 /а.с. 13-15/. Як видно із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.06.2023 Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 183 /а. с. 10/. Із змісту заповіту від 24 березня 2021 року, посвідченого Боднарук Н. М., приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу за реєстром № 251, видно, що померлий [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, яким все належне йому майно заповів позивачу [PERSON] /а. с. 11/. Згідно з довідки виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області № 214/3-16 від 18.04.2024 [PERSON] на день смерті був зареєстрований у будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним зареєстрованих осіб не було /а. с. 12/. [PERSON] за життя був власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, зареєстрованому в Козівському районному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 1916 від 17 грудня 2002 року /а.с. 17/. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75944729, виданого 22.02.2024 Бережанською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася /а.с. 18/. Як видно\~з Витягу\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~№ 75944719,\~виданого 22.02.2024\~Бережанською державною\~нотаріальною конторою,\~заповіт чинний\~й складений\~заповідачем [PERSON] /а.с. 19/. З постанови державного нотаріуса Козівської державної нотаріальної контори Гетьмана І. М. від 22.02.2024 № 50/01-16 видно, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за поновленням якого йому рекомендовано звернутися до суду /а. с. 16/. В свою чергу, позивач бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті діда у шестимісячний строк не звернувся вчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим був змушений звернутися до суду із даним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Застосоване судом законодавство. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1269\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, проте, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3\~ст. 1272 ЦК України\~визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 надано роз`яснення про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Проте необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 3 п. 24 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини, слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова Верховного Суду від 07.02.2024 № 474/454/18 (61-14756св23). Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано у постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Отож, необізнаність позивача про існування заповіту, складеного на її користь, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такий висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 серпня 2022 року (справа №655/525/20, провадження №61-15493св21). Так, Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду за результатами розгляду даної справи. Відповідно до статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд доходить висновку, що зазначені позивачем у позовній заяві обставини зумовили істотні труднощі щодо вчинення дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] і визначає [PERSON] додатковий строк терміном два місяці, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті діда. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що у зв`язку з тим, що вимог про розподіл судових витрат позивачем заявлено не було, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved