Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] , а саме до [PERSON] та малолітньої [PERSON] в особі представника, в якому просив стягнути з останніх борг за договором про споживчий кредит від 27 серпня 2020 року в розмірі 34599 грн. 96 коп. На обґрунтування свого позову представник позивача вказав, що між АТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] 27 серпня 2020 року укладено договір у формі заяви про приєднання №594219/240916 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), на підставі якого останньому встановлено кредитну лінію в розмірі 35600 грн. АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте позичальник порушив зобов`язання і не надавав своєчасно грошові кошти для погашення кредиту, відсотків і інших витрат відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості. Філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» стало відомо, що боржник - [PERSON] помер [INFO] . 17 серпня 2023 року філією Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» було направлено заяву за №55/5.1-06/47109/2023 з вимогою АТ «Ощадбанк» як кредитора до спадкоємців боржника - [PERSON] на адресу Смілянської державної нотаріальної контори. 08 листопада 2023 року банком було отримано відповідь від Смілянської державної нотаріальної контори за № 1140/02-14 про те, що претензія була отримана та долучена до матеріалів спадкової справи № 138/2023. 21 листопада 2023 року філія - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори із запитом щодо надання відомостей про спадкоємців [PERSON] , однак 26 грудня 2023 року отримала відмову нотаріуса у наданні запитуваної інформації, оскільки така становить нотаріальну таємницю. В зв`язку з наведеним банк звернувся до Смілянського міськрайонного суду із заявою про забезпечення доказів. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 09 лютого 2024 року заяву АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів, подану до подання позовної заяви задоволено частково, витребувано із Смілянської державної нотаріальної контори відомості про спадкоємців [PERSON] . Представник позивача зауважив, що лист-повідомлення завідувача Смілянської державної нотаріальної контори, надане на виконання ухвали суду про витребування доказів, було направлено банку Смілянським міськрайонним судом лише 06 березня 2024 року. Таким чином, відомості про спадкоємців боржника були отримані позивачем лише 07 березня 2024 року. Представник позивача зазначив, що станом на день звернення до суду із вказаною позовною заявою жоден із спадкоємців до банку не звертався. Водночас, станом на день смерті [PERSON] за останнім обліковується заборгованість в розмірі 34599 грн. 96 коп., яка складається із заборгованості за основним боргом (кредитом) в розмірі 33774 грн. 01 коп., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 825 грн. 91 коп. та 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 0,04 грн. Станом на дату пред`явлення позовної заяви зобов`язання за кредитним договором залишаються невиконаними. Представник позивача також зауважив, що зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, в зв`язку з його смертю входять до складу спадщини, відтак на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України банк заявляє вимоги до спадкоємців останнього. Ухвалою судді від 23 квітня 2024 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме витребувано із Смілянської державної нотаріальної контори відомості про законного представника неповнолітньої відповідачки [PERSON] , [INFO] , яка є спадкоємцем після смерті [PERSON] . На виконання ухвали суду від 23 квітня 2024 року в частині, що стосується витребування доказів, завідувачем Смілянської державної нотаріальної контори повідомлено, що законним представником неповнолітньої відповідачки [PERSON] , [INFO] , є її матір - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ). Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року до участі у справі у якості законного представника неповнолітнього відповідача [PERSON] , [INFO] , залучено її матір - [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій просив судове засідання проводити у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Законний представник неповнолітньої відповідачки [PERSON] - [PERSON] також звернулась до суду із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позов визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Судом встановлено, що між АТ «Державний Ощадний банк України» [PERSON] 27 серпня 2020 року укладено договір у формі заяви про приєднання №594219/240916 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відкрито поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та встановлено кредитну лінію (а.с. 4-5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Сміла Черкаської області, про що 26 вересня 2022 року складено відповідний актовий запис №520 (а.с. 6). Згідно розрахунків заборгованості за договором №10827967 від 27 серпня 2020 року, укладеного між АТ «Державний Ощадний банк України» та позичальником [PERSON] , станом на день смерті останнього, тобто станом на 25 вересня 2022 року, заборгованість перед АТ «Ощадбанк» за вказаним кредитним договором становила 34599 грн. 96 коп., яка складається із заборгованості за основним боргом (кредитом) в розмірі 33774 грн. 01 коп., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 825 грн. 91 коп. та 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 0,04 грн. (а.с. 19-24). Крім того, до позову Банком додано виписку по рахунку боржника [PERSON] (а.с. 25-41). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та є підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і податкових документах. Судом досліджено вказані докази у їх сукупності та встановлено, що зокрема, із розрахунку заборгованості та виписки за рахунком позичальника [PERSON] чітко вбачаються всі операції по зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості, відтак суд погоджується із зазначеним позивачем розміром заборгованості в загальному розмірі 34599 грн. 96 коп. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Таким чином, фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти АТ «Ощадбанк» станом на день смерті позичальника не повернуті, позичальником [PERSON] свої зобов`язання перед АТ «Ощадбанк» за кредитним договором не виконані. Як стверджує позивач, дізнавшись про те, що [PERSON] помер [INFO] , філією Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» 17 серпня 2023 року було направлено заяву за №55/5.1-06/47109/2023 з вимогою АТ «Ощадбанк» як кредитора до спадкоємців боржника - [PERSON] на адресу Смілянської державної нотаріальної контори (а.с.7). Згідно повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 1140/02-14 від 14 вересня 2023 року, яке отримане позивачем 08 листопада 2023 року, претензія була отримана нотаріусом та долучена до матеріалів спадкової справи № 138/2023. Зазначено також, що при зверненні спадкоємців після смерті [INFO] [PERSON] , зміст претензії буде доведено до їх відома (а.с. 8). 21 листопада 2023 року філія - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори із запитом щодо надання відомостей про спадкоємців [PERSON] (а.с. 9). Однак, як стверджує позивач 26 грудня 2023 року ним отримано відмову нотаріуса у наданні запитуваної інформації, оскільки така становить нотаріальну таємницю. В зв`язку з наведеним банк звернувся до Смілянського міськрайонного суду із заявою про забезпечення доказів. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 09 лютого 2024 року заяву АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів, подану до подання позовної заяви задоволено частково, витребувано із Смілянської державної нотаріальної контори відомості про спадкоємців [PERSON] . Представник позивача зауважив, що лист-повідомлення завідувача Смілянської державної нотаріальної контори, надане на виконання ухвали суду про витребування доказів, було направлено банку Смілянським міськрайонним судом лише 06 березня 2024 року. Таким чином, відомості про спадкоємців боржника були отримані позивачем лише 07 березня 2024 року, відтак вважає, що строк на звернення до суду із вказаним позовом до спадкоємців боржника ним не пропущено. Згідно із статтею 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, до них не належать зобов`язання спадкодавця з повернення кредиту. Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281, 1282 ЦК України. За статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника у разі його смерті за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.1281,1282 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц). Згідно постанови Верховного Суду у справі № №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.2 та ч.3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. Оскільки боржник помер, відтак відповідати перед кредитором на підставі ст.1281,1282 ЦК України, за борги спадкодавця мають його спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, філія - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», як позивач, зобов`язана довести, що саме [PERSON] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] , від імені якої діє законний представник - [PERSON] , є спадкоємцями померлого [INFO] [PERSON] , прийняли після його смерті спадщину, а також наявність у них спадкового майна, яке підлягало прийняттю спадкоємцями у спадщину. Як вбачається з повідомлення завідувача Смілянської державної нотаріальної контори №151/02-14 від 20 грудня 2024 року, яка надана на виконання ухвали суду про витребування доказів до подачі позовної заяви, після смерті [INFO] [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , а [PERSON] звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини. Крім того, спадщину прийняла малолітня дочка померлого - [PERSON] . На підставі поданих заяв була заведена спадкова справа № 138/2023. 13 вересня 2023 року на ім`я [PERSON] та на ім`я малолітньої [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом № 1114, № 1115 (а.с. 11). Таким чином, [PERSON] та неповнолітня [PERSON] є спадкоємцями померлого позичальника [PERSON] та прийняли спадщину після його смерті. Згідно свідоцтва про прав на спадщину за законом від 13 вересня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1115, державний нотаріус Смілянської державної нотаріальної контори Зайцева О.А. посвідчила, що спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1984 року народження, який помер [INFO] , є його батько - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/4 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . З вказаного свідоцтва про право на спадщину також вбачається, що воно видано [PERSON] на 1/8 частку у праві власності на означену квартиру. Таким чином частки у спадщині спадкоємців [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] є рівними. Відповідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Малолітні особи з моменту відкриття спадщини набувають права на спадкування, проте здійснювати право на спадкування вони не можуть. Такі особи в межах наданого ЦК України обсягу дієздатності самостійно не можуть нести відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця як його правонаступники. Таким чином, малолітні та неповнолітні спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця як його правонаступника через своїх законних представників. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю неповнолітнього відповідача - [PERSON] , а відтак є її законним представником та несе відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця, внаслідок прийняття ним спадщини після смерті позичальника. При цьому, суд звертає увагу, що відповідачі у справі не ставлять під сумнів дотримання банком строків звернення з вимогою кредитора спадкодавця до спадкоємців про погашення заборгованості, яку, за доводами позивача, подано в межах 6-ти місячного строку після того, як банк дізнався про смерть позичальника, що відповідає приписам ч.3 ст.1281 ЦК України. Доказів того, що позивач був обізнаний про смерть позичальника в інший строк, ніж вказаний ним у заяві кредитора до нотаріуса, сторони справи суду не надали. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12,81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12. У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача. У постанові від 18 вересня 2019 року справі № 336/7643/18 Верховний Суд дійшов висновку, що вирішуючи спір, суди не дослідили наявність обставин, якими банк обґрунтовував свої вимоги, зокрема, фактичне прийняття відповідачем спадщини у порядку, передбаченому частиною третьою статті 1268 ЦК України та правовий статус житла, у якому відповідач проживав разом із боржником на час відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції визнав передчасними висновки судів попередніх інстанцій про недоведеність позивачем обставин, на які він посилався на обґрунтування своїх вимог та вказав, що суди фактично не розглянули позов про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, залишили спір невирішеним. У справі № 306/2000/16-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. У даному спорі розмір заборгованості спадкодавця [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» на час відкриття спадщини підтверджений відповідним її розрахунком та не спростований відповідачами, які позовні вимоги визнали в повному обсязі. За вказаних обставин, судом встановлено наявність порушеного права позивача на повернення кредитних коштів, своєчасне звернення банку з вимогою до спадкоємця померлого [PERSON] , факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] в рівних частках його батьком [PERSON] та неповнолітнью донькою [PERSON] , від імені якої діє законний представник [PERSON] . Враховуючи визнання позову відповідачами, відсутність обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин а також те, що жодних доказів щодо вартості успадкованого майна суду відповідачами не надано та жодним чином не спростовано доводи позивача щодо меж відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця, доказів тому, що між сторонами існує спір стосовно розміру заборгованості та вартості отриманого спадкового майна до суду не надано, враховуючи загальний розмір заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, відтак відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на корить позивача в рівних частках підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 3028 грн. за подачу позовної заяви та сплачений судовий збір у розмірі 1514 грн. за подачу заяви про забезпечення доказів до подачі позовної заяви, а всього - 4542 грн. 00 коп. Суд зауважує, що позивачем внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом на суму 1514 грн. при зверненні до суду із клопотанням про витребування доказів, яке було вирішено судом під час відкриття провадження у справі, оскільки за подання такого клопотання не передбачено сплату судового збору. Клопотань про повернення переплаченого судового збору до суду не надходило.

Outcome: approved