Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною заявою, у якій просив: визнати [PERSON] ,1947р.н., недієздатною; встановити над останньою опіку; призначити його, опікуном [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він є зятем є [PERSON] . Теща проживає за адресою: [ADDRESS] , має тяжке захворювання з діагнозом «Хвороба Паркінсона ( акінетико-регідна форма), прогресуючий перебіг, з вираженим руховим порушенням. Теща не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного медичного нагляду та лікування, так і сторонньої допомоги і контролю. Весь час за тещою доглядає заявник, оскільки діти [PERSON] за станом здоров`я такої можливості не мають, через присвоєння їм ІІІ групи інвалідності. Заявник має своє житло, стабільний заробіток та добрий стан здоров`я. З цих підстав просить заяву задовольнити. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 06 березня 2023 року відкрито окреме провадження. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року призначено судову психіатричну експертизу. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року витребувано медичну картку амбулаторного хворого та медичну документацію. 29.05.2024 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта. Заявник в судовому засіданні підтримав заяву на підставах в неї зазначених, просив заяву задовольнити. Адвокат Рашкова В.В. в судовому зсіданні не заперечувала проти задоволення вимог в частині визнання [PERSON] недієздатною, в той же час підстав для призначення [PERSON] опікуном через відсутність висновку органу опіки та піклування не вбачає. Представник зінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, попередньо надсилала заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що визнає заяву. Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Предметом судової діяльності є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового статусу фізичної особи, як обмеження у дієздатності чи визнання її недієздатною. Необхідність судового порядку визнання громадянина обмежено дієздатним або недієздатним обумовлюється істотною зміною правового становища громадянина, який на невизначений період позбавляється можливості самостійно здійснювати свої права і обов`язки. Судова процедура покликана гарантувати правомірність правообмежень, які вживаються до громадянина, особливо якщо судовий розгляд ініційовано особами, що претендують на роль опікунів або піклувальників. Відповідно до вимог\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (п.1 ч.2\~ст.293 ЦПК України). Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Згідно з абз.1 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Відповідно до ч.1\~ст.298 ЦПК України\~суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8\~акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності з умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.8). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , заявник [PERSON] є зятем [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Сквирська центральна міська лікарня» від 14.02.2023, [PERSON] , [INFO] , має діагноз: Хвороба Паркінсона(акінетико-ригідна форма), трпрогресуючий перебіг ІІА-Бст., з вираженим руховим порушенням, ЦАС ДЕП ІІст. (а.с.11-14) Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» №223-ц/15ц від 21 травня 2024 року, [PERSON] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - деменцію в наслідок хвороби Паркінсона (F02.3 відповідно до міжнародної класифікації хвороб десятого перегляду). За своїм психічним станом [PERSON] , 1947р.н., не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Питання: «Чи потребує вона встановлення опіки?» - виходить за межі компетенції судово-психіатричного експерта. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка(ч.1\~ст.41 ЦК України). Згідно зі\~ст.55 ЦК України\~опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до положень ч.1\~ст.60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна\~за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч.1\~ст.300 ЦПК України\~суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналізуючи норми\~ЦК України\~так\~ЦПК України\~у даному питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм\~ЦК\~та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опікуна або піклувальника, суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду висновок про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітньої особи. У судовому засіданні встановлено, що у матеріалах справи відсутній висновок органу опіки і піклування про призначення недієздатній опікуна. Відтак, заява у частині вимог призначення опікуна не може бути задоволена. Разом з тим, суд зобов`язаний встановити опіку над недієздатною особою. У цьому випадку обов`язки опікуна над недієздатним тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом. Таким чином, до вирішення питання про призначення опікуна над недієздатною особою, суд вважає за необхідне покласти обов`язки опікуна на орган опіки і піклування за місцем її фактичного проживання. Отже, заява підлягає частковому задоволенню, відповідно до наведених висновків. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (ч.6\~ст.300 ЦПК України). Згідно з ч.1\~ст.40 ЦК України\~фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. У відповідності до вимог ч.2\~ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial