Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд визнати за нею право власності на 3/4 частки автомобіля та 3/4 частки гаражу в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , яка помер [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона з 22 лютого 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Після його смерті відкрилась спадщина на частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , тип седан, рік випуску 2005, колір: сріблястий металик, шасі (кузов, рама, коляска) №к- [NUMBER] ; та гараж, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж [NUMBER] , загальною площею 15,6 кв.м. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно, яке йому належить на момент смерті своїй дружині - [PERSON] , заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Коваленко О.В., 07 серпня 2021 року, за реєстрованим номером 565, заповіт є чинним, не скасований. Зазначене спадкове майно було придбане її чоловіком у період його попереднього шлюбу з [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняли спадкоємці першої черги - [PERSON] (чоловік померлої) та [PERSON] (донька померлої). Спадкоємець першої черги [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] 16 квітня 2011 року було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом та визнано за ними, кожним окремо, право власності на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . У спадкове майно тоді не було включено транспортний засіб марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер [NUMBER] , та гараж. Після спливу визначеного законом строку державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 березня 2024 року за реєстрованим номером 268, на 3/8 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на транспортний засіб та гараж позивачу було відмовлено, оскільки вказане майно набувалось [PERSON] , який помер [INFO] , в період шлюбу з [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки вищевказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , а видача свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті обох з подружжя не передбачено та рекомендовано позивачу звернутися до суду зі вказаного питання. Ухвалою суду\~від 12\~серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази. У судове засідання сторони у справі не з`явились. Представник позивачів адвокат Кафтасьєва Г.В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача [PERSON] , заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача визнала, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Оскільки відповідач визнала пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд, враховуючи положення статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача та відповідно батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] (а.с. 13 - копія свідоцтва про народження, а.с. 14 копія свідоцтва про шлюб, а.с. 15 копія свідоцтва про смерть, а.с. 19 копія свідоцтва про шлюб). Після його смерті відкрилась спадщина на частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , тип седан, рік випуску 2005, колір: сріблястий металик, шасі (кузов, рама, коляска) №к- [NUMBER] ; та гараж, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж [NUMBER] , загальною площею 15,6 кв.м. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно, яке йому належить на момент смерті своїй дружині - [PERSON] , заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Коваленко О.В., 07 серпня 2021 року, за реєстрованим номером 565, заповіт є чинним, не скасований (а.с. 20 копія заповіту). Державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. позивачу 20 березня 2024 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстрованим номером 268, на 3/8 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30 копія свідоцтва, а.с. 31, 32 копії витягів, а.с. 33 копія свідоцтва № [NUMBER] на право власності на житло). Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на транспортний засіб та гараж позивачу державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. було відмовлено, оскільки вказане майно набувалось [PERSON] , який помер [INFO] , в період шлюбу з [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки вищевказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , а видача свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті обох з подружжя не передбачено та рекомендовано позивачу звернутися до суду зі вказаного питання (а.с. 34 копія постанови). Судом, у свою чергу, достовірно встановлено, що транспортний засіб марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , тип седан, рік випуску 2005, колір: сріблястий металик, шасі (кузов, рама, коляска) №к- [NUMBER] ; та гараж, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж [NUMBER] , загальною площею 15,6 кв.м., були придбані [PERSON] у період перебування у шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 16 копія свідоцтва про смерть, а.с. 17 копія свідоцтва про укладення шлюбу, а.с. 21 копія договору купівлі-продажу гаражу від 15 жовтня 1997 року, а.с. 22 копія довідки КП «Криворізьке районне БТІ» ДОР, а.с. 23-27- копія технічного паспорту гаражу, а.с. 29 копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №77/2011, заведеної після смерті [PERSON] , спадщину прийняли спадкоємці першої черги - [PERSON] (чоловік померлої) та [PERSON] (донька померлої). Спадкоємець першої черги [PERSON] (донька померлої) відмовилась від прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] 16 квітня 2011 року були отримані свідоцтва про право на спадщину за законом та визнано за кожним окремо право власності на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , та визнано за кожним окремо право власності на 1/2 частку грошових вкладів в установах банків, які належали померлій. У спадкову масу тоді з невідомих підстав не було включено транспортний засіб марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер [NUMBER] , та гараж, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж [NUMBER] , загальною площею 15,6 кв.м. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №424/2023, заведеної після смерті [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подано лише позивачем [PERSON] . Відповідно до статей 1216-1218, 1220, 1222, 1223 Цивільного\~кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 1234 Цивільного кодексу України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Частиною 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст.\~1268\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1270\~Цивільного кодексу\~України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~№ 7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статтях 15 та 16\~Цивільного кодексу\~України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, та одним із способів захисту прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Але як вбачається з матеріалів цивільної та спадкової справ у позивача наразі виникли реальні умови, які обмежують її право у реалізації нею своїх прав на належне їй нерухоме майно. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене вище, суд вважає встановленим, що [PERSON] та [PERSON] за життя на законних підставах володіли транспортним засобом марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , тип седан, рік випуску 2005, колір: сріблястий металик, шасі (кузов, рама, коляска) №к- [NUMBER] ; та гаражем, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж [NUMBER] , загальною площею 15,6 кв.м., та, оскільки вказане вище майно було набуте у власність під час зареєстрованого шлюбу, їх частки мають бути рівними, до того ж суду не було надано доказів, що між подружжям були інші домовленості або шлюбний договір. Тому суд вважає за необхідне визначити, що їх частки є рівними, та встановити їх в розмірі по 1/2 частці за кожним. У зв`язку з чим, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на 3/4 частки вказаних вище транспортного засобу та гаражу після смерті чоловіка [PERSON] . Оскільки іншого шляху для захисту прав позивача немає, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 200, 2006, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

Outcome: approved