Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 42999,56 гривень, судовий збір розмірі 2684 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100 гривень. Посилається на те, що 11.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №78772727 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2.1 Договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 10750,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, aбо достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 10750,00 грн., шляхом перерахування на картковий рахунок котрий надано позичальником та міститься в реквізитах договору, що підтверджується відповідною довідкою фінансової установи, що 2023-02-11 року відбувся успішний переказ коштів у сумі 10750,00 грн. Даний електронний документ засвідчено кваліфікованим електронним підписом, строком на 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 2,50 % в день та процентною ставкою за понадстрокове користування позикою за день 2,50 % в день. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором № 78772727 від 11.02.2023 року, станом на дату розрахунку заборгованість становить 42999,56 грн., яка складається з: - заборгованості за основним боргом - 10750,00 грн.;- заборгованості по процентах за користування 32249,56 грн. Всього за період дії договору позичальником сплачено за договором 7095,44 грн., що відповідно відображено у розрахунку заборгованості. У зв`язку з наведеним позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь вказану суму із відповідача, а також відшкодувати судові витрати, пов`язані із розглядом справи. Не погодившись із позовною заявою представником відповідача, адвокатом Красюк І.В. подано відзив на позовну заяву, в якому вказав, що з позовними вимогами не згоден, відповідач не заперечує факт отримання коштів, вважає, що договір позики не відповідає вимогам додержання яких є необхідним для чинності правочину, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, позивачем не було надано виписки по картковому рахунку відповідача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу просив розглянути в його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав свою позицію відображену у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 11.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики №78772727 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Судом встановлено, що 11 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено Договір Позики № 78772727. Відповідно до пунктів 1, 2 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Сума позики складає 10750,00 грн. Кредит надається на строк 30 днів. Процентна ставка (базова)/день фіксована та становить 2,5 %; знижена процентна ставка - 0,75%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%; пеня % день - 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1081,2%; орієнтовна загальна вартість позики - 13168,75 (а.с. 6-7). Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із положень частини першої ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Обґрунтовуючи вимоги, позивач надав суду кредитний договір в яких зазначена сума кредиту, строк кредитування та відсоткова ставка. Зобов`язання за договором [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики № 78772727 від 11.02.2023 року в сумі 42999,56 гривень, з яких: 10750,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 32249,56 грн. - сума заборгованості по процентам. Зібрані докази вказують на те, що між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і [PERSON] укладено в електронній формі договір позики, на виконання якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" перерахувало на банківський рахунок відповідача кредит у розмірі 10750,00 грн., [PERSON] зобов`язався повернути кредит через 30 днів, тобто до 13 березня 2023 року і сплатити проценти за користування кредитом. Позичальником в період дії договору сплачено 7095,44 грн. Суд відповідно до ст. 13 ЦК України розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст.625, ст.1048 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою ст.625 ст.1048 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). Суд, дослідивши договір позики № 78772727 від 11.02.2023 року встановив, що умови договору, на яких ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділах договорів, які регулюють правомірну поведінку сторін. При цьому вказаний договір також містить окремі розділи, що регулюють відповідальність позичальника. Окрім цього, як слідує з наданих ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позикодавці нараховують саме як проценти за "користування кредитом", а не як міру відповідальності на підставі ст.625 ст.1048 ЦК України. Зокрема, згідно п.1.1. договору проценти це грошові кошти, що нараховуються на суму позики і є платою за користування такою позикою. З наданих ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" розрахунків слідує, що за період поза межами строку кредитування, позикодавець продовжував нараховувати саме проценти за "користування кредитом". Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих відповідачу процентів за "користування кредитом" поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст.. 625 ЦК України та, як наслідок - унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 30 днів за договором позики. За умовами кредитного договору № 78772727 від 11.02.2023 року сторони встановили строк кредитування - 30 днів. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору № 78772727 від 11.02.2023 становить 8707,50 грн. (10750/100х2,70х30) за період з 11 лютого 2023 року по 13 березня 2023 року. Враховуючи ту обставину, що відповідач частково погасив позику у розмірі 7095,44 грн., отриману ним на підставі вказаного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 10750,00 грн. зі сплати тіла кредиту та 8707,50 грн. процентів, з урахуванням сплачених відповідачем коштів, заборгованість за кредитним договором становить 12362,06 грн. (10750,00+ 8707,50 7095,44). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 771,63 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Також позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн. Відповідно до ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно договору № 03-08/2023 від 03.08.2023 року (а. с. 33-36), акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 12.12.2023 року (а. с.38) та платіжної інструкції від 26.12.2023 року (а. с. 39) розмір послуг за надання правничої допомоги становить 7100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд звертає увагу, що при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, підлягало врахуванню, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача до 3000,00 гривень витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Outcome: partial