Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. 26.12.2019 року приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 13712, за яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), яка є боржником за кредитним договором № 1113/2971ВСLKB від 02.12.2013 року, укладеного нею в ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким поступово перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 30\~979 грн. 31 коп. 29.05.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Оніщенком Д.С. було відкрито виконавче провадження № 62204254 на виконання виконавчого напису нотаріуса № 13712 від 26.12.2019 року. Разом з тим, виконавчий напис нотаріуса № 13712 від 26.12.2019 року, який звернутий до примусового виконання, [PERSON] вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис нотаріуса № 13712 від 26.12.2019 року був вчинений нотаріусом на кредитному договорі № 1113/2971ВСLKB від 02.12.2013 року, який не був нотаріально посвідчений, у той час, коли положеннями Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, передбачалася можливість вчинення виконавчих написів лише на нотаріально посвідчених договорах. Крім того, у позовній заяві [PERSON] вказує на те, що строк позовної давності за кредитним договором № 1113/2971ВСLKB від 02.12.2013 року на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом закінчився, у зв`язку з чим виникла заборгованість з повернення кредиту не може вважатися безспірною, а виконавчий напис не може бути вчинено на відповідному договорі. З урахуванням викладеного, [PERSON] просила виконавчий напис нотаріуса № 13712 від 26.12.2019 року визнати таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09.09.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав на подачу заяв по суті справи. Копію ухвали суду від 09.09.2024 року засобами автоматизованої системи документообігу суду було доставлено в електронний кабінет представника позивача адвоката Полупанової О.О. 10.09.2024 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою з автоматизованої системи документообігу суду. До судового розгляду від сторони позивача надійшла заява, до якої додано документи на виконання вимог ухвали суду від 09.09.2024 року, а також клопотання, в якому висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи. Будь-яких інших заяв, клопотань від сторони позивача не надходило. Копія ухвали суду від 09.09.2024 року разом з копією позовної заяви з додатками направлялися відповідачу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» як засобами поштового зв`язку за адресою місцезнаходження, відомості про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, так і засобами автоматизованої системи документообігу суду в електронний кабінет товариства. Як вбачається з довідок, сформованих засобами автоматизованої системи документообігу суду, копію ухвали суду від 09.09.2024 року було доставлено в електронний кабінет відповідача 10.09.2024 року, а скановану копію позовної заяви та додатків до неї 05.09.2024 року. Відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. 20.02.2024 року набрали чинності положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи» № 3424-IX від 19.10.2023 року щодо обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Таким чином, з 20.02.2024 року процесуальним законодавством передбачається обов`язкова наявність в юридичних осіб приватного права електронного кабінету. Враховуючи вищевикладене, отримання судом повідомлення про доставлення копії ухвали від 09.09.2024 року та копії позовної заяви з додатками в електронний кабінет відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» є належним підтвердженням вручення відповідних документів стороні відповідача. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, про предмет і підстави позовних вимог. У той же час, у встановлений судом строк від сторони відповідача будь-яких заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву, не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, про предмет і підстави позовних вимог, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.12.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу № 1113/2971BCLKB (а.с. 17-20). При укладенні кредитний договір нотаріально не посвідчувався. 26.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем на кредитному договорі № 1113/2971BCLKB від 02.12.2013 року вчинено виконавчий напис № 13712 (а.с. 20), яким запропоновано стягнути з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) невиплачені в строк грошові кошти за кредитним договором № 1113/2971BCLKB від 02.12.2013 року на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 року, якому в сою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 року відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Загальна сума, запропонована до стягнення за кредитним договором, становить 30\~979 грн. 31 коп. 29.05.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Оніщенком Дмитром Степановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62204254 з примусового виконання виконавчого напису № 13712 від 26.12.2019 року (а.с. 21). У подальшому виконавче провадження № 62204254 передано приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Чучкову М.О. (а.с. 22,23). На момент судового розгляду виконавче провадження № 62204254 перебуває на стадії примусового виконання, стягувачем у виконавчому провадженні значиться ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а боржником [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий Перелік документів затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Зазначений підзаконний нормативно-правовий акт передбачає перелік документів, правочинів, а також доказів на підставі яких стягнення заборгованості може проводитися у позасудовому безспірному порядку. Безспірність заборгованості, що виникає у відповідних зобов`язаннях, підтверджує юрисдикцію нотаріуса з приводу вчинення виконавчих написів, яка стосується лише підтвердження існування права стягувача на зазначену суму заборгованості. При цьому нотаріус не вирішує питань права, не змінює суб`єктний склад зобов`язальних правовідносин. Аналогічний висновок був викладений у Постанові ВП ВС від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Постановою КМУ № 1172 затверджено вичерпний перелік документів, на підставі яких та по відношенню до яких нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи, які є підставою для примусового стягнення заборгованості. Тобто такий перелік документів не підлягає розширювальному тлумаченню, виконавчі написи не можуть вчинятися на документах не передбачених цим актом. Пунктом 2 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 (у редакції від 12.06.2015 року, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису № 13712 від 26.12.2019 року), передбачався розділ «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», який було викладено наступним чином: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова Київського апеляційного адміністративного суду Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.11.2017 року була залишена без змін, внаслідок чого набрала законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Постановою КМУ № 480 від 19.04.2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» розділ Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 було виключно з положень вказаного підзаконного нормативно-правового акту. З урахуванням вищевикладеного можна зробити висновок, що правове регулювання можливості вчинення виконавчого напису на договорах, у тому числі позиках, кредиту, передбачається лише п. 1 зазначеного Переліку. Однак у цьому пункті передбачається лише можливість вчинення виконавчих написів на нотаріально посвідчених договорах. У зв`язку з цим вчинити виконавчий напис на кредитному договорі можливо лише за умови його нотаріального посвідчення. Останній висновок підтверджується, зокрема, Ухвалою КЦС ВС від 15.04.2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження 61-19494св18), Постановою КЦС ВС від 27.08.2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження 61-19494св18). На додаток\~до цього,\~суд звертає\~увагу,\~що положеннями Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 (у редакції станом на 29.11.2001 року, яка діяла на момент укладення кредитного договору № 1113/2971BCLKB від 03.12.2013 року, на якому було вчинено виконавчий напис № 13712), також передбачалася можливість вчинення виконавчих написів лише на нотаріально посвідчених угодах. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦКУ кредитний договір під страхом нікчемності укладається виключно у письмовій формі. Для кредитного договору чинним законодавством не передбачена обов`язковість нотаріального посвідчення, а тому в аспекті цього використовуються загальні положення щодо нотаріального посвідчення правочину. Так, відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦКУ - правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Оскільки для правочину у вигляді кредитного договору законом не передбачена обов`язковість нотаріального посвідчення, то відповідно він може бути нотаріально посвідчений лише за домовленістю сторін такого договору. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на дату укладення кредитного договору та дату вчинення виконавчого напису нотаріуса, можна зробити висновок, що як кредитний договір, так і виконавчий напис на ньому були укладені та вчинені відповідно, коли положеннями переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачалася можливість вчинення виконавчих написів лише на нотаріально посвідчених договорах, у тому числі договорах позики та кредиту. Таким чином, вчинення виконавчого напису № 13712 на кредитному договорі № 1113/2971BCLKB від 02.12.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» суми заборгованості у розмірі 30\~979 грн. 31 коп. відбувалося у період дії положень переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими передбачалася можливість вчинення виконавчих написів лише на нотаріально завірених договорах. При дослідженні кредитного договору № 1113/2971BCLKB від 02.12.2013 року судом встановлено, що кредитний договір нотаріально не засвідчувався. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса № 13712 від 26.12.2019 року вчинений на вказаному кредитному договорі незаконно та необґрунтовано. Вищевикладених обставин достатньо для висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису нотаріуса № 13712 від 26.12.2019 року на кредитному договорі № 1113/2971BCLKB від 02.12.2013 року таким, що не підлягає виконанню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (1211 грн. 20 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу (9100 грн. 00 коп.). У позовній заяві стороною позивача зазначено, що детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, акти виконаних робіт та інші документи, що підтверджують обґрунтованість понесених витрат, для вирішення питання про їх розподіл будуть надані суду або до закінчення судових дебатів, або протягом 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи, що до закінчення судового розгляду стороною позивача зроблено заяву про подання доказів на понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, то суд приходить до висновку про необхідність вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у додатковому рішенні. Разом з тим, матеріали позовної заяви містять достатню сукупність доказів понесення стороною позивача витрат на сплату судового збору, що дає суду можливість вирішити питання про їх розподіл у цьому рішенні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням судові витрати, які понесені позивачем та які складаються зі сплати судового збору, підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved