Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) у якому просить суд: припинити з 02 серпня 2024 року стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі наказу Подільського районного суду м. Києва від 28.05.2019 у справі 758/2224/19; звільнити позивача від сплати заборгованості зі сплати аліментів на користь відповідача, які стягувались на підставі наказу Подільського районного суду м. Києва від 28.05.2019 у справі 758/2224/19, на утримання [PERSON] , [INFO] , за період з 01.02.2019 по 02.08.2024 та на утримання [PERSON] , [INFO] за період з 01.06.2019 по 02.08.2024. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 18.12.2010 було зареєстровано шлюб. Сторони мають троє спільних дітей. Наказом Подільського районного суду м. Києва від 28.05.2019 стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08.02.2019, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Місце проживання дітей в судовому порядку не визначалось. Однак суттєво змінилися обставини, зокрема [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] ; Захар з червня 2018 року, Мірра з червня 2019 року. Відповідач проживає окремо. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.02.2024 шлюб між сторонами розірвано. Враховуючи те, що діти позивача проживають разом з ним, відповідач не бере участь у вихованні та утриманні дітей, тому вважає, що стягнення аліментів на дітей, які проживають разом з ним, суперечить нормам статті 181 СК України. Крім того, у зв`язку з наявною заборгованістю по сплаті аліментів просить суд звільнити його від такої заборгованості. 12 серпня 2024 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Відповідачем не подано відзиву, який містив би заперечення на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю. У судове засіданні відповідач повторно не з`явилася, хоча повідомлялася про дату, час та місце цього засідання. Заслухавши думку сторони позивача щодо можливості розгляду справи у відсутності осіб, що не з`явились, суд вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження (арк.спр.9-11). 28 травня 2019 року судовим наказом Подільського районного суду м. Києва №758/2224/19 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08.02.2019, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судовий наказ пред`явлено до примусового виконання та державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 60360876. Розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2024 становить у сумі 172302,00 грн (арк.спр.20). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.02.2024 у справі №758/14469/23 шлюб між сторонами розірвано. У зв`язку із виникненням підстав для звільнення від сплати аліментів на утримання дітей, позивач звернувся в суд із позовом за захистом свого права. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. У статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, а також їх призначення. Тлумачення приписів статті 179 СК України дає підстави зазначити, що аліменти - це кошти особливого призначення, їх належить використовувати для потреб дитини. На одержувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням необхідно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Одержання аліментів на дитину тим з батьків, з яким дитина не проживає, не відповідає її інтересам і не забезпечує розпорядження аліментами виключно за цільовим призначенням. Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, закон передбачає можливість звільнення особи від сплати аліментів. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні. Стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Зазначений висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 760/4661/20 (провадження № 61-15867св23). У цій справі позивач зазначає, що змінилися обставини, які впливають на припинення стягнення з нього аліментів, оскільки на сьогодні неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження зазначених обставин стороною позивача подано акти голови правління ЖБК «Київ-9» від 27.12.2023, та акти складені за адресою проживання позивача, завірені адвокатом Калугіним Д.О. від 20.12.2023 (арк.спр.16-19). Враховуючи те, що на даний час діти не проживають із матір`ю та не знаходяться на її утриманні, припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде відповідати нормам чинного законодавства та сприяти забезпеченню інтересів дітей. З огляду на вищевикладене, позов в частині вимог про припинення стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі наказу Подільського районного суду м. Києва від 28.05.2019 у справі 758/2224/19, починаючи із 02 серпня 2024 року, підлягає задоволенню. Водночас щодо вимоги позивача про звільнення від сплати заборгованості із сплати аліментів на користь відповідача. Згідно з частиною другою статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Згідно встановлених у цій справі обставин, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у різний період почали проживати з батьком, зокрема [PERSON] - з червня 2018 року, а [PERSON] - з червня 2019 року. Водночас на підставі судового наказу аліменти стягувалися з позивача починаючи з 08.02.2019. У цій справі позивач просить звільнити його від сплати заборгованості, оскільки діти проживають разом із ним, водночас позов до суду він подав лише 02.08.2024. Розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2024 становить у розмірі 172302,00 грн (арк.спр.20). Водночас зазначена заборгованість за аліментами виникла не через настання у позивача складних життєвих обставин чи погіршення стану його здоров`я. Істотних обставин у розумінні ч.2 ст.197 СК України, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення вищезазначеної заборгованості щодо сплати аліментів судом не встановлено. Слід також зауважити, що відповідно до статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Крім того, позивач також може звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей. З огляду на викладене доводи позивача щодо причин виникнення заборгованості та звільнення від заборгованості за аліментам є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial