Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Адвокат Дудорова Ольга Олегівна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася 24.01.2024 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.01.2024 прийнято справу до провадження та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.09.2024 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на ті обставини, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 01.04.2010. Син сторін [PERSON] , [INFO] , народився від недоношеної вагітності та передчасних пологів, переніс дошлуночковий крововилив та є інвалідом дитинства. Після розірвання шлюбу із позивачем відповідач не цікавиться сином, його станом здоров`я, жодної матеріальної допомоги не надає. Позивачка [PERSON] [INFO] одружилася із [PERSON] , та від даного шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина [PERSON] , [INFO] , виховується у повній сім`ї позивача та її чоловіка, який опікується ним та забезпечує його. На підставі зазначених обставин справи, представник позивача просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечувала, додатково зазначила, що\~ відповідач не спілкується із сином практично із його народження. Жодного матеріального забезпечення не надає. Син [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства, а тому не може висловити свою думку щодо позбавлення батьківських прав його батька. Просила суд позовні вимоги задовольнити\~ у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечувала, просила суд позовні вимоги задовольнити\~ у повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні висловила позицію щодо наявності підстав для позбавлення батьківських прав відповідача. Додатково зазначила, що відповідач вийшов на зв`язок у телефонному режимі та повідомив представнику органу опіки, що дійсно з сином [PERSON] не спілкується та не бере участі у його вихованні та утриманні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі через сайт «Судова влада». Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, повторно не прибув у судове засідання, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 01.04.2010 розірвано (а.с.7). \~ Від вказаного шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). \~ Позивач [PERSON] 20.12.2013 зареєструвала шлюб із [PERSON] , та від даного шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Згідно копій посвідчення та медичних виписок неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства (а.с.17-43). Згідно витягу з рішення та висновку Органу опіки та піклування від 13.09.2024 № 1085, орган опіки вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] \~ (а.с.202-207). Враховуючи стан здоров`я неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом дитинства, та не може висловити свою думку щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав його батька, суд не з`ясовував його думку в судовому засіданні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , самоусунувся від виховання та утримання свого сина, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться його життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний його розвиток. Отже, відповідач [PERSON] свідомо ухилився від виховання сина, що полягає у свідомому нездійсненні протягом тривалого часу його виховання, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування дитини до самостійного життя та праці, що, в свою чергу, вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved