Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є дружиною [PERSON] , який був військовослужбовцем й приймав участь в активних бойових діях та 03 березня 2022 року загинув під час оборони України, що підтверджується наданими нею до суду доказами. Батьком померлого чоловіка заявниці [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Сім`я кожного українського військового, який загинув за свободу та незалежність нашої країни під час повномасштабної війни, має право отримати компенсацію від держави. Компенсацію після смерті чоловіка заявниці мали право отримати вона, як дружина загиблого, та [PERSON] , як батько. [INFO] [PERSON] помер так і не отримавши своєї частки компенсації після смерті сина. Її звернення до [INFO] щодо отримання частки матеріальної допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців під час повномасштабного вторгнення, яку не встиг отримати батько чоловіка заявниці перед своєю смертю, було перенаправлено до [INFO] , яким надано відповідь, що для розподілу частки ОГД у зв`язку зі смертю батька загиблого військовослужбовця необхідно підтвердити факт родинних відносин між батьком та сином з-за невідповідності в написанні прізвищ останніх. Мати загиблого - [PERSON] померла [INFO] тому претендувати на вищезазначену виплату не має права. Як зазначено заявником, прізвище « [PERSON] » українською мовою є похідним від початкового прізвища російською мовою « [PERSON] » і при видачі та заповнені документів українською мовою виникла різниця в їх написанні. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для пред`явлення до [INFO] для отримання частки матеріальної допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців під час повномасштабного вторгнення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2024 року заяву залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року після усунення недоліків заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 2024 року витребувано з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2024 року повторно витребувано з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні заявник подану заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника [INFO] . Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Однак, при цьому що під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Зі змісту заяви вбачається, що предметом розгляду у цій справі є визнання особи батьком загиблого військовослужбовця. Встановлення цього факту має юридичне значення, оскільки необхідне для отримання заявником одноразової грошової допомоги у випадку розподілу частки одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька загиблого військовослужбовця. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Відповідно до частин 1, 4 статті 16-1 вищезазначеного закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, вдова (вдівець), діти утриманці загиблого (померлого). Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (пункт 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Відповідно до пункту 2 нормативного документу «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно до частини 2 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках. З відповіді [INFO] від 19.02.2024 року №2262/С стосовно невиплати частки одноразової грошової допомоги [PERSON] , дружині загиблого військовослужбовця [PERSON] вбачається, що рішенням комісії від 10.03.2023 року №61/168 дружині та дочці загиблого у період дії воєнного стану майора [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] призначено частки одноразової грошової допомоги та згідно платіжної інструкції від 28.03.2023 року №572, 1/5 частка цієї допомоги виплачена дружині та дочці шляхом перерахування коштів на рахунок в установі банку державного сектору, залишок невиплаченої суми ОГД у розмірі 4/5 від призначеної суми виплачується щомісячно частками впродовж 40 наступних місяців. З метою оновлення розподілу частки ОГД у зв`язку зі смертю батька загиблого військовослужбовця через невідповідність в написанні прізвища батька та прізвища загиблого сина необхідно підтвердити факт родинних стосунків між загиблим військовослужбовцем [PERSON] та батьками загиблого [PERSON] та [PERSON] . Судом також встановлено, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №46 від 28.02.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління поліції. Прізвища чоловіка та жінки після укладення шлюбу в якому зазначено, як « [PERSON] ». В паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 04.03.1997 року Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області прізвище чоловіка заявника зазначено, як « [PERSON] » через літеру «є» українською мовою. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.09.2022 року Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) вбачається, що [PERSON] , помер [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис за №899 від 14.09.2022 року, в якому прізвище останнього також зазначено, як « [PERSON] » через літеру «є» українською мовою. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого «Горбюро ЗАГС Харьковской области» [INFO] , « [PERSON] » народився « [INFO] в городе Изюм Харьковской области». Його батьками зазначено: батьком - « [PERSON] » та матір`ю - « [PERSON] ». Свідоцтво про народження серії [NUMBER] складено російською мовою та прізвища в ньому також зазначені російською мовою, як « [PERSON] ». З витребуваної судом з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копії актового запису про народження №619 від 10.08.1971 року, також вбачається, що « [PERSON] » народився « [INFO] в городе Изюм Харьковской области». Його батьками зазначено: батьком - « [PERSON] [INFO] » та матір`ю - « [PERSON] [INFO] ». Актовий запис про народження №619 від 10.08.1971 року складено російською мовою та прізвища в ньому також зазначені російською мовою, як « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] померла [INFO] відповідно до даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюм реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що зроблено актовий запис за №794. В паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 28.10.1999 року Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області та свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого 15.07.2023 року Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції, виданих на ім`я [PERSON] , [INFO] , прізвище останнього зазначено українською мовою, однак без зміни літери «е» на російській мові на літеру «є» в правописанні прізвища українською мовою. При зазначенні прізвища чоловіка заявниці в його паспорті російською мовою прізвище вказано, як « [PERSON] », при цьому при зазначенні в паспорті цього ж самого прізвища українською мовою прізвище зазначено, як « [PERSON] » з українською літерою «є». З показів свідка [PERSON] , допитаної у судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] , бо цю сім`ю вона дуже добре знає та спілкується з ними, часто бувала в них вдома, разом святкували дні народження та свята, також, зі слів [PERSON] та [PERSON] вона знає про різність у написанні їх прізвищ. Таким чином, прізвище « [PERSON] » з написанням українською мовою є похідним від початкового цього прізвища при написанні російською мовою « [PERSON] », однак при видачі та заповнені документів українською мовою виникла різниця в їх написанні. В зв`язку з чим у заявниці виникла необхідність у підтвердженні родинних відносин між сином і батьком, прізвища яких різняться один від одного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. У постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що у разі якщо не оскаржується сама відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту про визнання особи членом сім`ї загиблого військовослужбовця в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні. Предметом розгляду у цій справі є визнання особи батьком загиблого військовослужбовця. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згідно з приписами статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту визнання особи членом сім`ї загиблого військовослужбовця; його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин на день загибелі військовослужбовця, з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця (сина). Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц. Враховуючи відсутність у заявника іншого порядку підтвердження вищезазначеного факту, з огляду на те, що пряма норма закону передбачає право дружини загиблого військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги у випадку розподілу частки одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька загиблого військовослужбовця, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник як на підставу заявлених нею вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення вимог заяви у повному обсязі. Згідно ч. 7 ст.294 ЦПК України, судові витрати по справі не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved