Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 12.07.2024 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтований такими обставинами. 18.08.2023 ТзОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про споживчий кредит №8850342, за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які він не повернув. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №26122023 від 26.12.2023. Заборгованість відповідачки за договором про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023 становить 83\~500 грн., з яких: 20 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 61\~500 грн. - заборгованість за відсотками, 2 000 грн. - заборгованість за комісією. 19.08.2023 ТзОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про споживчий кредит №103380287, за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які він не повернув. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №26122023 від 26.12.2023. Заборгованість відповідачки за договором про споживчий кредит №103380287 від 19.08.2023 становить 52\~475,85 грн., з яких: 13 020 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 38\~055,85 грн. - заборгованість за відсотками, 1 400 грн. - заборгованість за комісією. 18.07.2023 ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики №4288841, за умовами якого позичальнику були надані грошові кошти, які він не повернув. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Заборгованість відповідачки за договором позики №4288841 від 18.07.2023 становить 13 475 грн., з яких: 2 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11 475 грн. - заборгованість за відсотками. Позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023 в розмірі 83\~500 грн., за договором про споживчий кредит №103380287 від 19.08.2023 - в розмірі 52\~475,85 грн., за договором позики №4288841 від 18.07.2023 - в розмірі 13 475 грн., а також покласти на неї судові витрати. 03.09.2024 представник позивача - [PERSON] через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, яку обгрунтувала таким. Умовами кредитних договорів та договору позики визначено, що кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану позичальником при укладанні договору. Ідентифікація позичальника здійснюється через банк-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідачка. Остання не надала доказів того, що грошові кошти не були зараховані на її картковий рахунок. Чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог. Предмет права вимоги визначається договором факторингу, однак перехід права вимоги до боржників здійснюється за реєстрами прав вимоги, які можуть бути укладені після укладення договору факторингу. За відступлені права вимоги згідно укладених договорів факторингу позивачем здійснена оплата, що підтверджується платіжними інструкціями №20643 від 28.12.2023 та №21043 від 26.03.2024. ІІ.Стислий \~ \~ \~ \~виклад позиції відповідача 28.08.2024 представник відповідачки - адвокат Лупина О.М. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, який обгрунтував таким. Позивач не надав первинних документів, які підтверджують надання кредитних коштів за договорами про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023, №103380287 від 19.08.2023 та договором позики №4288841 від 18.07.2023. До жодного договору факторингу не долучено копії реєстрів договорів (а лише витяги з них), докази на підтвердження оплати за договорами факторингу відсутні. Договір позики №4288841 від 18.07.2023 не був укладений станом на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відподачки. Відступлення (продаж) неіснуючих станом на 14.06.2021 прав вимоги суперечить ст. 514 ЦК України. 09.09.2024 представник відповідачки - адвокат Лупина О.М. через систему «Еелктронний суд» подав заперечення, яке обгрунтував таким. Факт укладення спірних кредитних договорів та договору позики відповідачкою не заперечується. Позивач не звертався із клопотанням про розкриття банківської таємниці з метою отримання доказів перерахування кредитних коштів відповідачці. В останньої відсутній доступ до банківських рахунків в силу припинення ще 2023 році співпраці з банком. Обов`язок доведення обставин, стверджуваних в позовній заяві, лежить на позивачу (ст. 81 ЦПК України). Платіжні інструкції не можуть братися судом до уваги, оскільки подані з порушенням приписів ст. 83 ЦПК України. Ш.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 17.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 30.07.2024 відповідачка подала заяву про звільнення її від сплати судового збору. 09.08.2024 представник відповідачки - адвокат Лупина О.М., подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Це право було реалізоване ним 14.08.2024. 29.08.2024 представник відповідачки - адвокат Лупина О.М. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (а.с. 98-104). 03.09.2024 представник позивача - [PERSON] через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив (а.с. 105-115). 09.09.2024 представник відповідачки - адвокат Лупина О.М. через систему «Електронний суд» подав заперечення (а.с. 116-120). 16.09.2024 представник відповідачки - адвокат Лупина О.М., подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю подання додаткових доказів по справі. 23.09.2024 представник позивача - [PERSON] подала клопотання про долучення доказів, яке протокольною ухвалою суду від 02.10.2024 задоволено. 27.09.2024 представник відповідачки - адвокат Лупина О.М., подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Це право було реалізоване ним 02.10.2024. Суд прийняв до розгляду всі заяви сторін по суті спору. Судові засідання призначалися на 07.08.2024, 28.08.2024, 11.09.2024, 16.09.2024, 23.09.2024 та 02.10.2024. 02.10.2024 суд проголосив скорочене рішення по суті спору. ІV.Фактичні обставини справи Щодо договору про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023 18.08.2023 ТзОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про споживчий кредит №8850342 (а.с. 8-15), відповідно до якого (пункт 1.1) кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4 договору, та виконати інші зобов`язання, визначені договором. Умови договору про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023: - сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 грн. (п. 1.2); - кредит надається загальним строком на 120 днів з 18.08.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3); - пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.09.2023 (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1); - поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 16.12.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2); - позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 17.09.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 16.12.2023 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4); - комісія за надання кредиту: 2 000 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1); - проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 7\~500 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2); - проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 54 000 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3); - кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п. 2.1); 18.08.2023 ТзОВ «Мілоан» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000 грн. (платіжне доручення №107966677 від 18.08.2023, а.с. 147). 26.12.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Мілоан» (клієнт) уклали договір факторингу №26122023 (а.с. 16-17), за умовами якого: - фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1); - перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2). 26.12.2023 ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за договором про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023 до [PERSON] (акт прийому-передачі реєстру боржників №1 від 26.12.2023, витяг з реєстру боржників №1, а.с. 18-19). Заборгованість відповідачки за договором про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023 на дату відступлення ТзОВ «Мілоан» права вимоги становила 83 500 грн., з них: 20 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 61\~500 грн. - заборгованість за відсотками, 2 000 грн. - заборгованість за комісією (розрахунок заборгованості, а.с. 20). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідачка не подала. Представник відповідачки в судовому засіданні визнав факт укладення договору про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023, однак заперечив факт отримання відповідачкою грошових коштів (тіла кредиту) за ним. Щодо договору про споживчий кредит №103380287 від 19.08.2023 19.08.2023 ТзОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про споживчий кредит №103380287 (а.с. 21-28), відповідно до якого (пункт 1.1) кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4 договору, та виконати інші зобов`язання, визначені договором. Умови договору про споживчий кредит №103380287 від 19.08.2023: - сума (загальний розмір) кредиту становить 14 000 грн. (п. 1.2); - кредит надається загальним строком на 105 днів з 19.08.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3); - пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 03.09.2023 (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1); - поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 02.12.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2); - позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 03.09.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 02.12.2023 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4.); - комісія за надання кредиту: 1 400 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1); - проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2 625 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2); - проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 37 800 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3); - кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п. 2.1); 19.08.2023 ТзОВ «Мілоан» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 14 000 грн. (платіжне доручення від 19.08.2023, а.с. 148). 26.12.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Мілоан» (клієнт) уклали договір факторингу №26122023 (а.с. 16-17), за умовами якого: - фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1); - перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2). 26.12.2023 ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за договором про споживчий кредит №103380287 від 19.08.2023 до [PERSON] (акт прийому-передачі реєстру боржників №2 від 26.12.2023, витяг з реєстру боржників №2, а.с. 29-30). Заборгованість відповідачки за договором про споживчий кредит №103380287 від 19.08.2023 на дату відступлення ТзОВ «Мілоан» права вимоги становила 52\~475,85 грн., з них: 13 020 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 38\~055,85 грн. - заборгованість за відсотками, 1 400 грн. - заборгованість за комісією (розрахунок заборгованості, а.с. 31). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідачка не подала. Представник відповідачки в судовому засіданні 23.09.2024 визнав факт укладення договору про споживчий кредит №103380287 від 19.08.2023, однак заперечив факт отримання відповідачкою грошових коштів (тіла кредиту) за ним. Щодо договору позики №4288841 від 18.07.2023 18.07.2023 ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики №4288841 (а.с. 38-40), відповідно до якого (пункт 1) позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Умови договору позики №4288841 від 18.07.2023: - сума позики - 10 000 грн. (п. 2.1); - строк позики - 29 днів (2.2); - базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) - 21,47 % (п. 2.3); - базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована) - 2,5 % (п. 2.4); - позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватися за ставкою 2,50 % (ставка незмінна протягом всього строку позики), якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами (п. 6). 18.07.2023 ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало (перерахувало) [PERSON] обумовлені договором позики №4288841 від 18.07.2023 грошові кошти в сумі 10 000 грн. Представник відповідачки визнав цю обставину в судовому засіданні 23.09.2024 (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). 14.06.2021 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (клієнт) уклали договір факторингу №14/06/21 (а.с. 41-44), за умовами якого: - фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1); - перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2). 20.03.2024 ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за договором позики №4288841 від 18.07.2023 до [PERSON] (акт прийому-передачі реєстру боржників №21 від 20.03.2024, витяг з реєстру боржників №21, а.с. 45-46). Заборгованість відповідачки за договором позики №4288841 від 18.07.2023 на дату відступлення ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги становила 13\~475 грн., з них: 2 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11\~475 грн. - заборгованість за відсотками (розрахунок заборгованості, а.с. 47). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідачка не подала. Представник відповідачки в судовому засіданні 23.09.2024 визнав і факт укладення договору позики №4288841 від 18.07.2023, і факт отримання відповідачкою грошових коштів (суми позики) за ним. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, суд висновує, що наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Віповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Відповідачка уклала з ТзОВ «Мілоан» договори про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023 та №103380287 від 19.08.2023, а з ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» - договір позики №4288841 від 18.07.2023. Ці договори укладені в електронному вигляді. На підставі цих договорів відповідачка отримала кредитні кошти, однак їх, як і відсотки за користування кредитними коштами, не повернула, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання. В подальшому ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступили своє право вимоги за цими договорами ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». В зв`язку з цим у позивача виникло право вимагати повернення заборгованості за кредитними договорами та договором позики, яке він реалізував. Заборгованість відповідачки перед позивачем становить: - 83 500 грн. - за договором про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023; - 52 475,85 грн. - за договором про споживчий кредит №103380287 від 19.08.2023; - 13 475 грн. - за договором позики №4288841 від 18.07.2023. Такий розмір заборгованості є обгрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи, та водночас не спростований відповідачкою. Суд відхилив аргумент представника відповідачки про неотримання нею грошових коштів за укладеними з ТзОВ «Мілоан» договорами про споживчий кредит №8850342 від 18.08.2023 та №103380287 від 19.08.2023 як такий, що спростовується матеріалами справи (платіжні доручення від 18.08.2023 та від 19.08.2023, а.с. 147-148). Суд відхилив аргумент представника відповідачки про те, що на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 відбулося відступлення (продаж) неіснуючого права вимоги (оскільки на цей момент договір позики №4288841 від 18.07.2023 ще не був укладений), як необгрунтований. Суд встановив, що право вимоги за договором позики №4288841 від 18.07.2023 перейшло до позивача 20.03.2024. Суд зауважує, що необхідно розрізняти момент укладення договору факторингу і момент переходу права вимоги, яке передається згідно такого договору. Суд відхилив аргумент представника відповідачки про відсутність доказів оплати за договорами факторингу як необгрунтований. Суд зауважує, що питання чи виконав фактор своє зобов`язання перед клієнтом (оплатив відступлені права вимоги) не має вирішального правового значення, адже за умовами всіх спірних договорів факторингу (пункт 1.2) перехід права вимоги пов`язується з моментом підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників, а не з моментом оплати фактором таких прав вимоги. Безвідносно цього, суд зауважує, що позивач, як новий кредитор, надав докази виконання своїх грошових зобов`язань перед клієнтами, як первісними кредиторами (а.с. 113-114). В цілому суд констатує, що дав вичерпні відповіді на всі важливі аргументи сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010). Суд висновує, що права позивача є порушеними, а відповідачка є відповідальною за це. Отже, позов слід задовольнити. VI.Судові витрати Враховуючи результат вирішення спору, беручи до уваги, що відповідачка є інвалідом ІІ групи (а.с. 70),

Outcome: approved