Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він, відповідно до протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ СП «TOPSPIN», призначений головою ліквідаційної комісії. Так, у січні 2024 позивач направив [PERSON] , як єдиному учаснику ТОВ СП «TOPSPIN» заяву про звільнення його з посади голови ліквідаційної комісії з 15.02.2024 відповідно до ст. 38 КЗпП України, проте, станом на день звернення до суду заява не розглянута та він все ще внесений до Єдиного державного реєстру формувань як голова ліквідаційної комісії. На підставі викладеного, просив суд припинити його повноваження, як голови ліквідаційної комісії СП «TOPSPIN» за власним бажанням з 15.02.2024. Ухвалою суду від 01.05.2024 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями не звертався. Треті особи не скористалися своїм правом і не подали свої пояснення у справі. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з положеннями статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. За приписами ст. 41 Закону до виключної компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю відноситься, зокрема, прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Згідно з приписами статті 61 Закону України «Про господарські товариства» скликання та проведення загальних зборів товариства відноситься до виключної компетенції голови товариства, його виконавчого органу та учасників товариства, як носіїв відповідних корпоративних прав. Судом встановлено, що з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ СП «TOPSPIN» зареєстровано 10.04.1995. Учасниками товариства є: фірма INTERZONE ENTERPRISES INK, резиденство: США, місцезнаходження: США, Уолл Стрит, 82, Нью Йорк, 10005 Свит 1105, розмір частки засновника - 950 грн., що складає 95 % статутного капіталу; [PERSON] - місцезнаходження: [ADDRESS] , розмір частки засновника: 50 грн, що складає 5 % статутного капіталу. Також зазначено, що підприємство з 09.09.2019, за рішенням засновників, перебуває в стані припинення. INTERZONE ENTERPRISES INK ліквідована 13.09.2000, що підтверджується свідоцтвом про ліквідацію та листом виконавчого заступника державного секретаря Державного департаменту штату Нью-Йорк. Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2024 [PERSON] направив [PERSON] як єдиному учаснику товариства заяву про звільнення його з посади голови ліквідаційної комісії ТОВ СП «TOPSPIN» з 15.02.2024. Матеріалами справи підтверджується, що таку заяву було направлено за адресою місцезнаходження ТОВ СП «TOPSPIN» - 01023, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 25. Проте, таке поштове відправлення за трекінгом 0311332323674 не вручене під час доставки, та повернуто відправнику. Відправлення за адресою [PERSON] зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - [ADDRESS] також не було вручене під час доставки, та повернуто відправнику. Відправлення за адресою попереднього відомого місця проживання [PERSON] - [ADDRESS] з крекінговим номером 0311332323666, не вручене під час доставки та повернуто відправнику. Відправлення за адресою реєстрації місця проживання [PERSON] [ADDRESS] з трекінговим номером 0311332323690, не вручене під час доставки та повернуто відправнику. Поряд з цим, станом на день звернення до суду з позовом, відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.03.2024 №537700939085, [PERSON] все ще внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як голова ліквідаційної комісії ТОВ СП «TOPSPIN». Так, Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України). До трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ч. 1 ст. 3 КЗпП України). Статтею 21 КЗпП України надано визначення трудового договору, як угоди між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до частин третьої,четвертої статті24КЗпП України в редакції,чинній на момент виникнення спірних правовідносин, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. За змістом пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Поряд з цим, відповідно до ч. 3 ст. 105 ЦК України ліквідатора призначають учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи. Розірвання трудового договору з ініціативи працівника, як спосіб захисту його трудових прав, передбачено статтею 38 КЗпП України, за змістом якої працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Поряд з цим, особливість звільнення голови комісії з припинення (ліквідатора) товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення ліквідатора, йому з метою захисту своїх прав надана можливість звернення до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, положення Закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, поряд з цим, іншого порядку звільнення з ініціативи працівника законодавство не передбачає. Згідно з частиною 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України «Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права)». За вищевикладених правових норм прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть слугувати підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав. Враховуючи порушення прав позивача на припинення повноважень, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Отже, розірвання трудового договору за статтею 38КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою не має значення, чи була погоджена ця ініціатива з роботодавцем та чи згідний він з такою вимогою робітника. Для працівника виявлення цієї ініціативи створює лише один обов`язок - продовжувати виконання усіх умов трудового договору протягом двох тижнів від дня подання роботодавцю такої заяви. Трудові відносини припиняються незалежно від того, чи видано роботодавцем наказ про звільнення працівника, чи не вчинено такої дії. Відсутність такого наказу не зобов`язує працівника надалі виконувати покладені на нього трудові обов`язки та не продовжує дії трудового договору. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №545/2544/13 від 12.04.2018, №761/16900/21 від 04.05.2022. Таким чином, регламентований статтею 38КЗпП України порядок звільнення працівника за власним бажанням передбачає необхідність письмового звернення працівника до роботодавця за два тижні до звільнення з попередженням про розірвання трудового договору; зазначення у заяві про звільнення за власним бажанням про порушення роботодавцем законодавства про працю у випадку звільнення з такої підстави; продовження працівником роботи до видачі власником або уповноваженим ним органом наказу (розпорядження) про звільнення. Залишення роботи без дотримання передбаченого частиною першою статті 38КЗпП України порядку є самовільним, у тому числі й за обставин фактичної наявності заборгованості з виплати заробітної плати у підприємства перед працівником, коли він не посилається на відповідні обставини у заяві про звільнення. Обов`язок роботодавця звільнити працівника за поданою ним заявою про звільнення за власним бажанням без дотримання передбаченого частиною першою статті 38КЗпП України порядку наведеною нормою не встановлений. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №589/771/16-ц. Своє бажання щодо звільнення за статтею 38КЗпП України працівник оформлює у письмовій довільній формі. Спосіб подання заяви на звільнення законодавством не обмежується. Отже, заяву можна надати особисто роботодавцю, надіслати поштою чи телеграмою. Відмова у звільненні є порушенням законодавства про працю, проте факт небажання роботодавця звільняти працівника треба підтвердити. Отже, у разі подання заяви про звільнення за власним бажанням працівникові потрібно надати документи, що підтверджують факт подання такої заяви та отримання її роботодавцем. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив припинити його повноваження у зв`язку зі звільненням з посади за власним бажанням з 15.02.2024. Написання [PERSON] заяви про звільнення за власним бажанням, направлення вказаної заяви учаснику товариства, на всі відомі йому адреси знаходження останнього, свідчить про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади ліквідатора товариства. Встановлені судом обставини свідчать про те, що трудові відносини між сторонами є фактично припиненими. Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у ч. 1 ст. 10 ЦПК України. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач та треті особи будь-яких заперечень на позов та доказів на спростування заявлених позивачем вимог до суду не подавало. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved