Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 36912,57 грн., суму процентів за користування кредитом 29919,57 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 5526857 про надання споживчого кредиту у розмірі 7000,00 грн. на строк 360 днів зі сплатою процентів кожні 24 дні з стандартною процентною ставкою 1,99% в день. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №19-ОД від 05.01.2022 року. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит в сумі 7000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну катку відповідача. Відповідач, як позичальник, належним чином не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого перед первісним кредитором утворилася заборгованість, яку ТОВ «Авентус Україна» за договором факторингу 29-05/2023-Ф від 29.05.2023 року відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена та складає 36912,57 грн., з яких: 6993,00 грн. сума кредиту, 18786,71 грн. нараховані проценти за користуванням кредитом, 11132,86 грн. нараховані позивачем проценти за 80 календарних днів. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує і добровільно заборгованість не сплатив, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді\~Балтського районного\~суду Одеської\~області від\~03.06.2024\~року відкрито\~провадження у\~справіта визначено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу повернулося на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Також, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи 27.09.2024 року судом було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подання до суду заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, будь-яких заяв від нього до суду не надходило, відзив на позов у справі відповідач до суду не подав, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов до наступного. 11.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний Договір № 5526857 про надання споживчого кредиту у розмірі 7000,00 грн. на строк 360 днів зі сплатою процентів кожні 24 дні з стандартною процентною ставкою 1,99% в день. Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом, затверджених наказом №19-ОД від 05.01.2022 року, та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі та підписаний відповідачем разом з паспортом споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А602426». Підписавши договір про надання споживчого кредиту, [PERSON] взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в розмірі 7000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується довідкою АТ «ПУМБ» від 31.05.2023 року № КНО-20.4/73. [PERSON] , в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором № 5526857 від 11.02.2022 року, кредитні кошти не повернув. Як вбачається\~з карти\~обліку Договору\~(розрахунку\~заборгованості),\~заборгованість відповідача\~перед первісним\~кредитором \~складає 25779,71 грн., з яких: 6993,00 грн. основний борг (тіло кредиту); 18786,71 грн. сума процентів за користування кредитом. З копії договору Факторингу 29.05/23-Ф від 29.05.2023 року укладеного між первісним кредитором «Авентус Україна» та новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» вбачається, що право грошової вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 5526857 від 11.02.2022 року перейшло до «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», що також вбачається з копії Витягу з Реєстру боржників до договору Факторингу 29.05/23-Ф від 29.05.2023 року. Відповідач був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні шляхом надіслання листа на його електронну адресу, яка зазначена\~ним у\~договорі про\~надання споживчого\~кредиту. В свою чергу позивачем, як новим кредитором, нараховані проценти за 80 календарних днів з 13.09.2022 року до 01.12.2022 року в межах строку договору за стандартною процентною ставкою, визначеною договором. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 12, ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно зі статей 526, 530, 610, ч.1 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.2 ст. 1054, ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за його користування в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора, ні на рахунки позивача. Положенням ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що відповідач підписав заяву позичальника, був ознайомлена з умовами кредитування, що підтверджується його електронним підписом, отримав кредитні кошти, що підтверджується довідкою про зарахування коштів, проте своєчасно кредитні кошти не повернув, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПУ України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст.. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Представником позивача надано договір № 28/03-2024 від 28.03.2024 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О., в якому прописаний перелік послуг, які надано адвокатом на виконання умов договору; звіт від 20.05.2024 року про надання правової допомоги згідно Договору № 28/03-2024 від 28.03.2024 року; платіжну інструкцію № 5066 від 23.05.2024 року про перерахунок коштів у сумі 10000,00 грн. за надання правової допомоги, які в сукупності підтверджують розмір судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, суд, врахувавши обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витрачений адвокатом час, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що вимога про стягнення витрат що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесеного та документально підтвердженого судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved