Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

У липні 2024 року позивач, через свого представника адвоката Стариченка М.П., в електронній формі звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики, оформленим борговою розпискою, від 23.05.2024 у розмірі 39500,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23.05.2024 відповідач взяв у борг в позивача грошові кошти в розмірі 39500,00 грн., про що відповідач власноруч склав відповідну боргову розписку. Відповідно до умов боргової розписки від 23.05.2024 відповідач зобов`язався повернути позивачу отримані у борг грошові кошти до 30.06.2024. Станом на\~02.07.2024\~відповідач по\~справі взяті\~на себе\~зобов`язання взагалі\~не виконав\~та грошові\~кошти позивачу\~не повернув.\~До дати\~повернення боргу,\~в нього\~з відповідачем\~були дуже\~добрі відносини,\~побудовані на\~довірі та\~повазі,\~вони не\~один рік\~товаришували та\~знали один\~одного.\~На теперішній\~час відповідач\~усіляко ухиляється\~та не\~бажає спілкуватись\~з позивачем.\~На телефонні\~дзвінки не\~відповідає.\~Коли будуть\~повернуті кошти\~відповідач не\~повідомляє.\~Не повертаючи\~позивачу грошові\~кошти,\~відповідач по\~справі ставить\~позивача у\~скрутне матеріальне\~становище,\~оскільки це\~всі його\~накопичені заощадження.\~Внаслідок таких\~протиправних дій\~з боку\~відповідача позивач\~позбавлений законного\~права та\~можливості користуватися\~належними йому\~коштами. За такого, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 22.07.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку для усунення зазначених в ній недоліків, які позивачем усунуто Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідач правом\~на подання\~відзиву на\~позов не\~скористався.\~Повідомлення відповідача\~про розгляд\~справи здійснювалось\~судом шляхом\~направлення ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі,\~позовної заяви\~та доданих\~до неї\~документів за\~адресою реєстрації\~та додатково\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-порталі\~судової влади. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. У відповідності до частини тринадцятої\~статті 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 23.05.2024 між сторонами було укладено договір позики у формі письмової розписки, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у борг в розмірі 39500,00 грн., які [PERSON] зобов`язався повернути позивачу у повному обсязі до 30.06.2024. Зі змісту\~позовної заяви\~вбачається,\~що відповідач свої зобов`язання не виконав та суму позики добровільно в установлений строк йому не повернув. Вказані обставини відповідачем не спростовано. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у\~\~частині першій статті 628\~\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору позики від 23.05.2024, оскільки останній взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув грошові кошти у визначений договором строк. Беручи до уваги те, що відповідач доказів належного виконання умов договору позики не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак, з нього підлягає стягненню заборгованість у розмірі 39500,00 грн. на користь позивача. На підставі\~статті\~141\~ЦПК України\~з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~судовий збір\~в розмірі\~968,96\~грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За приписами частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії\~АР №1154996; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП №002682; копію Договору про надання правничої допомоги від 01.07.2024, укладеного з адвокатом Стариченко М.П.; копію Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 01.07.2024; копію Акту виконаних робіт від 01.07.2024; копію квитанції до прибуткового касового ордера №331 від 01.07.2024 про сплату 5000,00 грн. Таким чином, позивачем підтверджено понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved