Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Овчаренко О.М. через систему «Електронний суд» звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 21 серпня 2024 року під час вчинення реєстраційних дій у приватного нотаріуса Вікторовській О.І. стало відомо про перебування її в реєстрі боржників. 23 серпня 2024 року з мобільного додатку «ДІЯ» позивачці стало відомо про наявність щодо неї відкритого виконавчого провадження згідно постанови про відкриття ВП № 66337295 від 02.08.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 5960,00 грн. на підставі виконавчого напису №59560 від 31.03.2021 року виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., однак у автоматизованій системі виконавчого провадження, за адресою в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/, будь-які документи на підставі яких відкрито виконавче провадження відсутні. Зазначають, що позивачка не укладала жодних угод, договорів, кредитів з ТОВ «СС ЛОУН», їй не відомо, з яких підстав з неї ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» вимагає сплати коштів. Крім того, кредитний договір, який є в матеріалах виконавчого провадження, має ряд порушень, нотаріально не посвідчений, що є самостійною підставою для скасування виконавчого напису. Позивачка заборгованість не визнає повністю, зазначає, що нотаріус вчинив виконавчий напис та не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед позивачем, тому [PERSON] вимушена захищати свої права в судовому порядку. Також, зазначили, що до суми, яка підлягає стягненню з позивача за оспорюваним виконавчим написом, нотаріусом безпідставно були включені витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1200,00 грн., оскільки можливість стягнення таких витрат шляхом їх включення до розміру безспірної заборгованості за виконавчим написом законом не передбачена. Одночасно, згідно з відповіддю приватного виконавця Сидорук Л.В. від 04.09.2024 № 49656 станом на 04.09.2024 року в межах виконавчого провадження з доходів боржника [PERSON] стягнуто кошти на загальну суму 6814,54, з яких 5740,50 грн. перераховано в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням (та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «Фінансова Компанія» «Онлайн Фінанс»), але з даними діями приватного виконавця позивачка не погоджується. Просять суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 59560, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 31 березня 2021 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором № 560617-А від 17 травня 2019 року за період з 28.12.2020 по 10.03.2021 року, загальну суму у розмірі 5960,00 грн., яка складається з 2000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1770,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 990,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами та пенями; 1200,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису; стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 5740 гривень 50 копійок, які були стягнуті за виконавчим написом приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. від 31 березня 2021 року за №59560, в рамках виконавчого провадження № 66337295; стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь [PERSON] сплачений судовий збір у загальному розмірі 1453 гривні 44 копійки та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6422 гривні 40 копійок, які понесла позивачка. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 вересня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін\~про слухання\~справи без\~їх обов`язкової\~участі в\~судовому засіданні на 01 жовтня 2024 року. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Овчаренко О.М. в судове засідання не з`явилися, 30 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримали в повному обсязі згідно обставин викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити (а.с. 79-81). Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» в судове засідання не з`явився. 19 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» дл суду надійшла заява представник [PERSON] \~у якій\~просив розглянути\~цивільну справу\~без участі їх представника (а.с. 73-74). Третя особа приватний нотаріус\~Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіна Яна\~Вікторівна в судове засідання не з`явилася, пояснень на позовну заяву не надавала. Поштова кореспонденція, яка скеровувалась на відому суду адресу третьої особи, повернулась із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, вибув»(а.с. 82). Згідно з пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на викладене судом вжито необхідні заходи щодо повідомлення третьої особи приватного нотаріуса\~Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіної Яни\~Вікторівни про розгляд справи. Третя особа приватний виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Сидорук Леся\~Вікторівна в судове засідання не з`явилася, пояснень на позовну заяву не подала, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 77). Виходячи з наведеного, суд вважає моливим провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Також суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 560617-А про надання кредиту в розмірі 2000,00 гривень на 29 календарних днів з фіксованою процентною ставкою 1,5 % в день (а.с. 20-27). 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіною Яною\~Вікторівною було вчинено виконавчий напис № 59560, згідно якого звернено стягнення з [PERSON] боржником за кредитним договором 560617-А від 17 травня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-15 від 29 серпня 2019 є Твариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1220-01 від 28 грудня 2020 є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Стягнуто за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року суму заборгованості у розмірі 4760,00 грн., яка складається\~з:\~2000,00\~грн.\~-\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту,\~1770,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам\~за користування\~кредитом,\~990,00\~грн.\~-\~строкова заборгованість\~за штрафами\~та пенями\~таплати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1200,00 грн., загальна заборгованість становить 5960,00 грн. (а.с. 28). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною 02 серпня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66337295 (а.с.29-30), постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 33-35). 10 серпня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про передачу ВД на виконання до підприємства, установи, організації та 30 серпня 2024 року постанову про зупинення виконавчого провадження (а.с.35). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 вказаний Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. У виконавчому написі від 31 березня 2021 року № 59560 зазначено, що приватний нотаріус Головкіна Я.В. при вчиненні нотаріальної дії керувалася ст. 87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26\~листопада 2014\~року №\~662\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться в\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Проте, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Так, зазначена постанова КМУ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зважаючи на те, що кредитний договір № 560617-А від 17.05.2019 року укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] не був нотаріально посвідчений, а у виконавчому написі вказано, що він вчинений на підставі пункту 2 Переліку № 1172, суд приходить до висновку, що в момент вчинення виконавчого напису 31.03.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі № 910/13233/17. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Окрім того, правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 червня 2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27 жовтня 2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, матеріали справи не містять підтвердження повідомлення боржника [PERSON] про наявність заборгованості та її розмір, тому така заборгованість не може вважатися безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Судом перевірено\~додержання нотаріусом\~формальних процедур\~і факту\~подання стягувачем\~документів на\~підтвердження безспірної\~заборгованості боржника\~згідно з\~Переліком документів\~та встановлено\~порушення процедури\~вчинення виконавчого\~напису нотаріуса,\~а саме:\~виконавчий напис\~вчинено не\~на нотаріально\~посвідченому договорі.\~Також до\~суду не\~надано належних\~доказів для\~підтвердження безспірності\~заборгованості [PERSON] .\~Відповідачем не\~було подано\~відзиву на\~позов з\~відповідними доказами.\~Приватний нотаріус\~Головкіна Я.В.\~ пояснень\~на позовну\~заяву не\~надавала,тому суд позбавлений можливості перевірити безспірність вимог ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до позивача [PERSON] , а тому вважає, що відповідачем не доведено цих обставин. Таким чином, слід дійти висновку, що вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Головкіна Я.В. не врахувала та не перевірила факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останньою суду не надано. Крім того, до матеріалів заяви на вчинення виконавчого напису не долучено доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги, тому невідомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався після вчинення нотаріусом виконавчого напису, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, кредитний договір не був нотаріально посвідчений, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити повністю. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на її користь грошових коштіви\~у розмірі\~5740\~гривень 50\~копійок,\~які були\~стягнуті за\~виконавчим написом\~приватним нотаріусом\~Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіною Я.В.\~від 31\~березня 2021\~року за\~№59560,\~в рамках\~виконавчого провадження\~№ 66337295, суд виходить з наступного. Згідно Постанови Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 200/3452/17 - справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. В даному випадку, правовою підставою набуття відповідачем коштів утриманих з заробітної плати позивача став спірний виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. № 59560 від 31 березня 2021 року, який виконанню не підлягає. Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. № 49656 від 04.09.2024 року на запит адвоката Овчаренко О.М. від 23.08.2024 року, станом на 04.09.2024 року в межах виконавчого провадження з доходів боржника [PERSON] стягнуто кошти на загальну суму 5740,50 грн. та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (а.с. 18). Таким чином, у даному випадку сума коштів, які ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло без достатньої правової підстави складає 5740 гривень 50 копійок, які були утриманні з доходів [PERSON] та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2024 року у справі №209/6282/24 (провадження №2-з/209/45/24) шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача витрат за надану професійну правничу допомогу в розмірі 6422 гривень 40 копійок та сплачений судовий збір у загальному розмірі 1453,44 грн., суд виходить з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що у клопотанні щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката представником позивача було зазначено розрахунок судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи. Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем судових витрат у справі наявні наступні документи: ордер на надання правничої допомоги від 23.08.2024 року (а.с. 38), договір № 23-08/02/24 про надання правничої допомоги від 23.08.2024 року (а.с.39-40), додаток № 1 до договору № 23-08/02/24 від 23.08.2024 року, де зокрема зазначено, що вартість правничої допомоги за 1 (одну) годину складає 1211 грн. 40 коп. 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється на 01 січня календарного року за годину(а.с 41-42), додаток № 2 до договору № 23-08/02/24 від 05.09.2024 року, де зазначено, що сума гонорару за надану правничу допомогу складає 6422,40 грн. (а.с. 43), довідка № 1 до договору від 05.09.2024 року (а.с. 45), квитанція № 856600 від 05 вересня 2024 року на суму 6422 грн. 40 копійок (а.с. 46) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Овчаренко О.М. (а.с. 47). Також, згідно Акту виконаних робіт № 1 до додатку № 2 від 05.09.2024 року (а.с. 44), Виконавець виконав, а Замовник прийняв роботу, що включала в себе вартість послуг адвоката в сумі 6422 грн. 40 коп.: 1) консультація щодо справи, підготовка та збирання доказів по справі, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження тощо 1211,20 грн; 2) складання позовної заяви, - 4000 грн; 3) складання заяви про забезпечення позову 1211,20 грн.. Зважаючи на наведені норми процесуального закону та беручи до уваги принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд приходить до висновку про стягнення 6422 гривень, понесених судових витрат позивачем на надання правової допомоги, оскільки такі підтверджені Договором про надання правничої допомоги від 16 жовтня 2023 року, Актом приймання-передачі правничої допомоги до умов договору про надання правничої допомоги від 16 жовтня 2023 року. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 6422,44 грн є обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. У зв`язку з наведеним, з урахуванням відсутності заперечень відповідача проти відшкодування позивачу витрат на професійну (правничу) допомогу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6 422,44 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 968 грн. 96 коп. та за подання заяви про забезпечення позову 484,48 гривні, що в загальному розмірі складає 1453 грн. 44 копійок.

Outcome: approved