Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] є сестрою [PERSON] . Брат позивача [PERSON] працював електрослюсарем по ремонту обладнання розподільчого устаткування на ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат Криворіжсталь» правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». [INFO] брат позивачки помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме внаслідок ураження електричним струмом при доторкуванні до лінії електропередачі. До моменту його смерті позивач проживала разом з [PERSON] однією сім`єю, що встановлено рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу. Відповідно до акту №33 від 26.05.2004 року про нещасний випадок на виробництві та Акту форми Н-5 від 26.05.2004 спеціального розслідування нещасного випаду зі смертельним наслідком, щ9о стався [INFO] о 09:25 хв. нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. На момент смерті брата позивач проживала з ним тривалий час, вела з ним спільний побут та була членом його родини. Внаслідок смерті брата позивачу завдано незгладимої моральної шкоди на все подальше життя. У зв`язку з вищевикладеним просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 500000,00 гривень без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Так, у відзиві, поданому представником відповідача Ю.Г. Тер -Товмасян зазначено, що сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, до позовної заяви копія свідоцтва про народження [PERSON] (дівоче прізвище позивачки [PERSON] ) не додана, що унеможливлює встановлення факту родинних відносин між Позивачкою та [PERSON] , а тому наразі факт того, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] не підтверджений матеріалами справи. Відповідно до норми ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Отже, в нормі ч.2 ст.1168 ЦК України передбачений виключний перелік осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої їм смертю фізичної особи. Рідні брати/сестри до даного переліку не включені. В матеріалах справи містяться лише докази, що свідчать про реєстрацію місця проживання за однією адресою [PERSON] та [PERSON] станом на 01.04.2004 року (дата смерті [PERSON] [INFO]), однак жодних доказів проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, як це передбачено ч.2 ст.1168 ЦК України, судовою практикою Верховного Суду, матеріали справи не містять. У зв`язку з чим, жодних правових підстав для стягнення моральної шкоди на користь сестри загиблого [PERSON] не має. Також Позивачка зазначає, «факт того, що станом на момент смерті [PERSON] позивачка проживала з братом однією сім`єю, встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу і не підлягає доведенню відповідно до положень ст. 82 ЦПК України. Звертаємо увагу суду, що Позивачка не вказує яким саме рішенням суду встановлені вказані обставини та не додає копію такого рішення. Отже, преюдиційність факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] наразі не підтверджена, а тому ця обставина має бути доведена Позивачкою належними та допустимими доказами. Без доведення такого факту підстав для відшкодування Позивачці моральної шкоди, завданої смертю брата, не має. Позивачка оцінила свої моральні страждання в розмірі, що становить 500 000,00 грн., що є жодним чином не аргументовано та необгрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивачка. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідач вважає суму завищеною, такою що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує Позивачка. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі вищевикладеного просить відмовити [PERSON] в позові до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю брата внаслідок нещасного випадку на виробництві, повністю. Згідно доповнення до відзиву, наданого 02.09.2024 року представником відповідача Ю.Г. Тер-Товмасян, зазначено що оскільки право на відшкодування моральної шкоди завданої смертю брата виникло у позивачки в день його смерті внаслідок нещасного випадку на виробництві, тобто [INFO], Пат «АрселорМіттал кривий Ріг вважає, що роботодавець в даному конкретному випадку не є особою, що відповідальна за відшкодування моральної шкоди родичам загиблого працівника. Відповідачем в даному випадку має бути Пенсійний фонд України, в собі територіального органу Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області як правонаступник ФСС України, оскільки брат позивача працював на умовах трудового договору, тобто був застрахованою особою в розумінні приписів Закону України №1105-VIV. На підставі вищевикладеного просить відмовити [PERSON] в позові до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю брата внаслідок нещасного випадку на виробництві повністю. 24 вересня від представника позивача надійшла заява, згідно якої останній з відзивом ознайомлений, правом подання відповіді на відзив скористатись не бажає. Позовну заяву підтримує, просить задовільнити. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] є сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про народження [PERSON] . Згідно довідки №80/8/02-29 від 28.06.2024 року виданої виконкомом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області станом на 01.05.2004 року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту №33 про нещасний випадок на виробництві, [INFO] сталось ураження електричним струмом при доторкуванні до лінії електропередачі [PERSON] електрослюсаря по ремонту обладнання розподільчого устаткування цеху мереж та підстанцій Відкритого акціонерного товариства «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь». Причинами нещасного випадку є допуск ремонтного персоналу до виконання робіт в діючій електроустановці без наряду-допуску і не виконання необхідних організаційних і технічних засобів, що убезпечують працівників під час роботи; незадовільна організація виконання робіт з боку начальника прокатної дільниці цеху мереж та підстанцій [PERSON] , який не конкретизував об`єм та характер виконуваних робіт. Випадок, що стався з електрослюсарем по ремонту обладнання розподільчого устаткування цеху мереж та підстанцій ВАТ КГМК «Криворіжсталь» [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Суд погоджується з твердженням представника відповідача, про те, що в даному випадку відповідачем має бути Пенсійний фонд України в особі територіального органу Головне управління ПФУ в Дніпропетровсьій області, як правонаступник ФСС України, оскільки право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю брата, виникло у позивачки в день його смерті внаслідок нещасного випадку на виробництві, тобто [INFO], отже роботодавець в даному конкретному випадку не є особою, що відповідальна за відшкодування моральної шкоди родичам загиблого працівника. Відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 1105-XIV у редакції, чинній до 20 березня 2007 року, у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V, який набрав чинності 20 березня 2007 року, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року). Положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V, який набрав чинності 20 березня 2007 року, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року). Отже, у світлі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року Закон № 717-V не встановлював ретроспективно обов`язок роботодавця з відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо юридичної відповідальності, зокрема і цивільно-правової, новий закон застосовується лише тоді, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Якщо право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, яка спричинила втрату потерпілим професійної працездатності, виникло в особи до набрання чинності Законом України № 717-V від 23 лютого 2007 року, тобто до 20 березня 2007 року, така особа має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду незалежно від дати звернення з позовом до суду. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №210/5258/16-ц, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері на виробництві не відповідає вимогам закону, у зв`язку з відсутністю обов`язку останнього по відшкодуванню моральної шкоди потерпілому, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed