Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 20 травня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 15 липня 2007 року до 27 квітня 2024 року. Перебуваючи у шлюбі, придбали транспортний засіб марки Volkswagen, комерційний опис Golf, 2004 року випуску та житловий будинок по [ADDRESS] . Зазначене майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Вартість майна становить: транспортного засобу марки Volkswagen, комерційний опис Golf, 2004 року випуску - 199 827,00 грн; житлового будинку по [ADDRESS] - 610 465,00 грн. Розмір частки позивачки становить 205 319,00 грн + 199 827,00 грн = 405 146,00 грн. Позивачка, посилаючись на статті 60-71 СК України, статті 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, просить: визнати за позивачкою право власності на транспортний засіб марки Volkswagen, комерційний опис Golf, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати за відповідачем право власності на житловий будинок по [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивачки в сумі 205 319,00 грн; судові витрати стягнути із відповідача (арк. с. 1-4). 17 червня 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позовні вимоги частково, просить: позовні вимоги в частині поділу житлового будинку [ADDRESS] та стягнення з відповідача на користь позивачки 205 319,00 грн - залишити без задоволення; позовну вимогу про визнання за позивачкою права власності на транспортний засіб марки Volkswagen, комерційний опис Golf, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в цілому - задовольнити; в рахунок компенсації за належну відповідачу 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб стягнути із позивачки на користь відповідача грошову компенсацію в сумі 99 913,50 грн; розподілити судові витрати між позивачкою та відповідачем відповідно до статті 141 ЦПК України. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що спірний будинок відповідач придбав за особисті кошти 19 травня 2005 року у [PERSON] за 8 500,00 грн. Після сплати коштів за будинок, з 20 травня 2005 року зареєстрував своє місце проживання у спірному будинку, користувався будинком, утримував будинок та з метою поліпшення у будинку житлових умов: 10 вересня 2005 року - придбав газовий лічильник; у вересні 2005 року були здійснені поліпшення системи газопостачання у будинку; 22 грудня 2005 року уклав договір про надання послуг з газопостачання населення; 31 грудня 2005 року відповідач з представником газопостачальної організації склав акт, відповідно до якого було опломбовано газовий лічильник та цього ж дня відновлено газопостачання у спірному будинку. Юридично оформив свої права шляхом укладання договору купівлі - продажу 07 листопада 2008 року, але кошти за будинок були передані продавцю будинку до підписання договору - 19 травня 2005 року. Позивачка після укладення ним договору купівлі - продажу не зверталася до суду з позовом про визнання даного договору недійсним як такого, що укладений без її згоди, тому вимога позивачки щодо поділу спірного житлового будинку є безпідставною. Відповідач не заперечує, що спірний транспортний засіб є спільної сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний за спільні кошти, тому погоджується з вимогою позивачки щодо визнання за нею права власності на транспортний засіб з одночасним стягненням із позивачки на його користь грошової компенсації в сумі 99 913,50 грн (арк. с. 89-90). Відповідачка відповідь на відзив не надала. 2. Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Позивачка, представник позивачки підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково - в частині визнання за позивачкою права власності на транспортний засіб з одночасним стягненням із позивачки на його користь грошової компенсації в сумі 99 913,50 грн. 3. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Згідно із розпискою, складеною [PERSON] 19 травня 2005 року, [PERSON] 19 травня 2005 року отримала від [PERSON] 8 500,00 грн від продажу будинку по [ADDRESS] (арк. с. 91). [PERSON] 20 травня 2005 року зареєстрував своє місце проживання по [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті. У товарному чеку № 84 від 10 вересня 2005 року зазначено про відпуск товару: Лічильник газу № 5043552. Згідно із Договором про надання послуг з газопостачання населенню від 22 грудня 2005 року, укладеним між ВАТ «Чернігівгаз» та [PERSON] надано послуги з газопостачання будинку по [ADDRESS] . У абонентну книжку 30 грудня 2005 року внесено запис про підключення газопостачання, надання послуг з газопостачання населенню, а також 30 грудня 2005 року Менське УГГ ВАТ «Чернігівгаз» склало акт про опломбування вузлів обліку природного газу - лічильника № 5043552 (арк. с. 92-98). [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб 15 липня 2007 року та перебували у зареєстрованому шлюбі до 27 квітня 2024 року (арк. с. 7, 8). 07 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2.1. Договору, продаж житлового будинку з надвірними будівлями за домовленістю сторін вчиняється на 9 000,00 грн, які отримані представником продавця, для передачі своїй довірительці від покупця повністю до підписання цього договору (арк. с. 99). Згідно із Звітом з оцінку майна від 02 травня 2024 року, вартість житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] становить 610 465,00 грн. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за [PERSON] 25 жовтня 2022 року зареєстровано транспортний засіб марки Volkswagen, комерційний опис Golf, 2004 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , колір синій, об`єм двигуна 1595 см3, реєстраційний номер [NUMBER] , (арк. с. 9). Згідно із Звітом з оцінку транспортного засобу від 02 травня 2024 року, ринкова вартість транспортного засобу марки Volkswagen, комерційний опис Golf, реєстраційний номер [NUMBER] становить 199 827,00 грн (арк. с. 14-28). Свідок [PERSON] надала показання про те, що їй відомо, що у будинку, де проживали [PERSON] та [PERSON] зроблено ремонт, добудови, замінено вікна та двері. З приводу купівлі-продажу будинку їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] надала показання про те, що відповідач - її син. Будинок належав [PERSON] , який помер. Будинок був придбаний для сина у 2005 році за 8 500,00 грн, Після оформлення спадщини дочкою [PERSON] , договір купівлі-продажу оформили у нотаріуса у 2008 році. Свідок [PERSON] надала показання про те, що у 2005 році отримала гроші від [PERSON] за будинок, який на той час належав її батьку, про що і склала розписку. Домовилися про продаж будинку за 8 500,00 грн, а також 500,00 грн за оформлення документів на будинок. Документи на будинок у нотаріуса оформили у 2008 році після оформлення спадщини. 4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна, хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. В силу приписів частини першої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно із статтею 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За приписами частини першої, частини другої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини першої статті 71 СК України, визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За правилами частини першої статті 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд України у справі № 6-843цс17 від 24 травня 2017 року вказує, що у сімейному праві діє презумпція права спільної сумісної власності майна подружжя, що не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18. Таким чином, той з подружжя, хто оспорює презумпцію права спільної сумісної власності, повинен доводити в суді обставини, проти яких заперечує. Суд встановив, що сторони з 15 липня 2007 року до 27 квітня 2024 року перебували у зареєстровану шлюбі. Під час судового розгляду сторони не заперечували, що спірний транспортний засіб належить їм на праві спільної сумісної власності, а також не оспорювали докази позивачки щодо визначення вартості транспортного засобу і обставину щодо перебування транспортного засобу у користуванні позивачки, відповідач визнав позовну вимогу про визнання за позивачкою права власності на транспортний засіб. У той же час, відповідач під час судового розгляду спростував презумпцію спільності права власності подружжя на спірний будинок та довів, що спірний будинок був придбаний за особисті кошти відповідача, які в сумі 8 500,00 грн були передані продавцю будинка ще до укладення шлюбу з позивачкою, 500,00 грн за оформлення документів на будинок, і ці обставини підтверджується розпискою про передачу грошових коштів, показаннями свідка - продавця будинку [PERSON] , а також іншими письмовими документами, які підтверджують, що відповідач ще до реєстрації шлюбу зареєстрував місце проживання у спірному будинку та до реєстрації шлюбу самостійно його утримував (зокрема підключив газ, оплачував послуги з газопостачання). Отже, суд встановив, що право власності на спірний будинок було оформлено у період шлюбу, але за особисті кошти відповідача, тому це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю відповідача, оскільки придбане за його особисті кошти, тому позовні вимоги в частині поділу спірного будинку не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково, у порядку поділу спільного майна подружжя виділити транспортний засіб марки Volkswagen, комерційний опис Golf, 2004 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , колір синій, об`єм двигуна 1595 см3, реєстраційний номер [NUMBER] у власність [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 99 913,50 грн грошової компенсації замість частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на це майно. В порядку розподілу судових витрат за позовом [PERSON] , суд дійшов висновку стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 999,13 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial