Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Міський голова Городнянської міської ради А.Богдан, діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , звернувся до суду з указаним позовом до відповідачки, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки аліменти на користь та утримання її малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду, і до досягнення сином повноліття. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. Відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого сина. Позивач вказує, що відповідачка не забезпечує свого сина належним харчуванням та відповідними умовами проживання, не займається його вихованням та утриманням. [PERSON] вже була позбавлена судом батьківських прав відносно її двох дітей. З 22.03.2023 за заявою відповідачки малолітній [PERSON] влаштований на цілодобове перебування до КНП „Прилуцький обласний будинок дитини „Надія" Чернігівської обласної ради, де і перебуває на цей час. Згідно з повідомленням КНП "Прилуцький обласний будинок дитини " Надія" [PERSON] сина [PERSON] не відвідувала, іноді телефонувала, не ініціює питання повернення сина на виховання в сім`ю. Позивач вважає, що оскільки відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не виконує положення ст. 150,155 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», це є підставою для позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на користь та утримання її сина. Ухвалою судді від 29 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що відповідачка після народження сина належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, а саме не створила умов для проживання дитини. Будинок, в якому зареєстрована відповідачка, зруйнований та не придатний для проживання. Свого житла відповідачка не має, не працює, не забезпечує дитину матеріально. Дитина [PERSON] має вроджене захворювання серця та постійно потребує медичного догляду й лікування, яке відповідачка не забезпечує. У зв`язку з відсутністю умов для проживання дитини відповідачка у березні 2023 року влаштувала сина [PERSON] до будинку дитини, куди провідати сина жодного разу не приїздила та тільки телефонувала до закладу, що, на думку позивача, свідчить про формальний інтерес відповідачки до сина. З відповідачкою неодноразово проводилися профілактичні бесіди та відповідачку попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання її дитини, однак висновків з цього відповідачка не робить. Після оголошеної судом перерви представник позивача в судове засідання не з`явилася, 08.10.2024 заявила письмове клопотання про продовження судового розгляду за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. (а.с.83) Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи остання повідомлена належним чином. 20.09.2024 на адресу суду надійшла заява [PERSON] про визнання позову, з якої убачається, що відповідачка заявлені позивачем вимоги визнала у повному обсязі та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.78) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - КНП „Прилуцький обласний будинок дитини „Надія" Чернігівської обласної ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином. Генеральний директор КНП „Прилуцький обласний будинок дитини „Надія" Надія Ющенко подала до суду письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представника третьої особи. (а.с.39) Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Дослідженням копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00038802215 від 09.03.2023 встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] , [PERSON] Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. (а.с.8,10-10 зв.) Дослідженням витягів з реєстру територіальної громади від 10.03.2023 установлено, що [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.11,12) З акта обстеження умов проживання [PERSON] від 10.03.2023 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що будинок напівзруйнований - у будинку пошкоджені стіни, відсутня покрівля та вікна. Житло не придатне для проживання матері та дитини, для виховання та розвитку дитини умови не створені.(а.с.17) З довідки Пекурівського старостинського округу Городнянської міської ради Чернігівської області №18 від 20.06.2024 установлено, що [PERSON] з травня 2024 року проживає в будинку її співмешканця [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.71) З акта оцінки потреб сім`ї №212 від 20.08.2024 убачається, що станом на момент здійснення візиту фахівця із соціальної роботи відділу соціальних служб [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] у будинку її співмешканця [PERSON] . Під час спілкування з фахівцем із соціальної роботи [PERSON] повідомила, що вона та її співмешканець не працюють, не мають джерела доходу, живуть за рахунок доходу від сезонних заробітків (збирання ягід, грибів), періодично зловживають алкогольними напоями. (а.с.57-59) З акта обстеження умов проживання [PERSON] від 16.09.2024 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що будинок має пічне та газове опалення, яке наразі відсутнє, водопостачання відсутнє, стіни в будинку потребують ремонту. Помешкання мінімально умебльоване, побутова техніка майже відсутня, продукти харчування (переважно довготривалого зберігання) наявні в мінімальній кількості, холодильник порожній. Присадибна ділянка не обробляється. Для виховання та розвитку дитини умови не створені - відсутні спальне місце, продукти дитячого харчування, одяг, іграшки, тощо. До акта додано фототаблицю. (а.с.72-75) За інформацією Чернігівської філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 17.09.2024 [PERSON] , [INFO] , на обліку як безробітна у Городнянському відділі не перебуває. (а.с.76) За невиконання батьківських обов`язків [PERSON] двічі позбавлена батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішеннями Городнянського районного суду від 01.08.2008 та від 04.05.2016. (а.с.26,27-29) За заявою [PERSON] малолітній [PERSON] тимчасово влаштований на цілодобове перебування до КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» та перебуває там з 22.03.2023. За інформацією генерального директора закладу Н.Ющенко за час перебування дитини у закладі [PERSON] сина не відвідувала, телефонувала 20.04.2023, 27.07.2023, 02.11.2023, 01.02.2024 та 03.02.2024 та цікавились станом здоров`я й розвитку дитини, бажання повернути дитину до себе в сім`ю не виявляла. (а.с.13-16) Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні підтвердили той факт, що після народження сина [PERSON] відповідачка не створила умов для проживання дитини, у зв`язку з чим влаштувала дитину до будинку дитини. Після цього відповідачка проживала з різними співмешканцями, умов для проживання дитини не створювала, не працює, заробляє випадковими заробітками, час від часу зловживає спиртними напоями. Рішенням виконавчого комітету Городнянської міської ради Чернігівської області від 18.04.2024 №122 затверджено висновок органу опіки та піклування в особі Городнянської міської ради Чернігівської області про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, зі змісту якого убачається, що життям, вихованням, розвитком, здоров`ям своєї дитини [PERSON] не цікавиться, самоусунулись від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого сина. (а.с. 5,6-7) Зважаючи на те, що висновок органу опіки та піклування не суперечить встановленим судом обставинам, суд вважає за доцільне погодитись з ним. Згідно з положеннями ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, зобов`язані поважати дітей. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З підстав, передбачених статтею 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Пунктом 2 частини 1 даної статті як підставу позбавлення батьківських прав встановлено ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення і т.д. Виходячи з положень статей 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] у порушення статей 150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина [PERSON] , зокрема утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка у сукупності вказують на свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками матері відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що свідчить про ухилення відповідачки від виконання обов`язків матері по вихованню цієї дитини. А тому виключно з метою захисту інтересів дитини суд вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав. Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх її доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У силу ст. 367 ЦПК України слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про влаштування дитини, суд враховує, що змістом ч.4-6 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. За відсутності відповідним чином належно оформленого подання органу опіки та піклування суд у силу статті 60 ЦК України позбавлений можливості у цій справі вирішити питання призначення малолітньому [PERSON] опікуна, оскільки за правилами частини 3 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За вказаних обставин у силу частини 5 статті 167 СК України малолітній [PERSON] має бути переданий на опікування органу опіки та піклування до вирішення питання призначення опікуна. Позивач звільнений від сплати судового збору в силу п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». В силу ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved