Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] (далі\~заявник) через представника\~адвоката Микитюка С.М. звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, у якій просить встановити факти, що заповіт на її ім`я фактично укладений від імені [PERSON] , сертифікат на земельну частку (пай) належить [PERSON] , свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок належить [PERSON] . В обґрунтування вимог заяви зазначено, що [INFO] померла бабця заявниці [PERSON] , яка склала заповіт на користь заявниці на все своє майно. Вказує, що до складу спадкового майна входить земельна ділянка розміром 0,96 в умовних кадастрових гектарах, житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . На день смерті заявниця проживала разом із спадкодавцем та фактично прийняла спадщину. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, нотаріус роз`яснив, що в документах є помилки, а тому запропонував звернутися до суду про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів. Заявниця зазначає, що в свідоцтві про смерть ім`я бабці вказано як [PERSON] , а в заповіті та сертифікаті на право на земельну частку (пай) [PERSON] , тоді як в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок ім`я бабусі вказано [PERSON] . Відтак, у зв`язку з наявністю вказаних розбіжностей в правовстановлюючих документах, виникають перешкоди в оформленні права власності в порядку спадкування. Посилаючись на наведене, просила заяву задовольнити. Ухвалою судді від 11 вересня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з додержанням загальних правил, встановлених\~ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судове засідання призначено на 08 жовтня 2024 року. 26 вересня 2024 року від Підкамінської селищної ради надійшла заява, в якій заінтересована особа вказує, що не заперечує проти встановлення факту належності правовстановлюючих документів, розгляд справи просив проводити без участі заінтересованої особи. В судовому засіданні представник заявника адвокат Микитюк С.М. заяву підтримав. Вказав, що у зв`язку з розбіжностями в написанні власного імені та по-батькові баби заявниці в правовстановлюючих документах, а саме сертифікаті, заповіті, свідоцтві про право власності у неї виникають труднощі з оформлення спадщини. Такі розбіжності викликані тим, що померла була полькою за національністю, та під час написання її власного імені та по-батькові виникли помилки, правильно ім`я померлої [PERSON] , так як зазначено в свідоцтві про смерть. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Місце смерті село Микити Бодівського району Львівської області. Окрім того, судом встановлено, що\~02 лютого 1996 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Накващанської сільської ради. У заповіті ім`я спадкодавця [PERSON] , що проживає в селі Микити Бродівського району Львівської області. Заповіт складено на ім`я [PERSON] . На [PERSON] , що проживає в селі Микити, був виданий Сертифікат на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0098614 від 20 серпня 1996 року, про те, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВСГ ім.І.Франка, розміром 0,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно зі Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок №86 від 06 листопада 1990 року, виданого виконкомом Наквашанської сільської ради на підставі рішення виконкому Бродівської районної ради народних депутатів від 20 вересня 1990 року № 166 вбачається, що будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, голова якого [PERSON] . Також, з Довідки № 169 від 30 серпня 2024 року, виданої Підкамінською селищною радою, вбачається, що [PERSON] [INFO] була зареєстрована і проживала до дня смерті в [ADDRESS] . На підставі Довідки № 168 від 30 серпня 2024 року, виданої Підкамінською селищною радою, встановлено, що [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] і [PERSON] це одна і та ж особа, яка проживала до дня смерті в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~З досліджених судом копій документів, долучених до заяви вбачається, що у свідоцтві про смерть ім`я померлої значиться як [PERSON] , у заповіті ім`я померлої значиться як [PERSON] , у сертифікаті на земельну частку (пай) як [PERSON] , у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок як [PERSON] . У частині першій\~статті 1 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Згідно з частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини другої\~статті 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження. Відповідно до частини першої\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої\~статті 293ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини першої\~статті 315 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у\~статті 315ЦПК України\~і не є вичерпним. Згідно п.7\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~Українивід 31.03.1995\~р.\~№ 5\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . На підставі доказів, судом встановлено, що існує невідповідність між документом, що посвідчує факт смерті [PERSON] \~та: заповітом складеним 02 лютого 1996 року від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] ; сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0098614 від 20 серпня 1996 року на ім`я [PERSON] ; Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 06 листопада 1990 року та записано в реєстрову книгу № 86 на ім`я [PERSON] . Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності [PERSON] вказаних правовстановлюючих документів, ці документи стосуються однієї і тієї ж особи, [PERSON] , [INFO] , яка проживала в [ADDRESS] . Заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів [PERSON] . За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995\~року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.256\~ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів, залежить виникнення майнових прав на спадкове майно після її смерті у спадкоємця [PERSON] . Метою встановлення даних факту є необхідність реалізації заявником права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даних фактів необхідно заявниці для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, а вказані у заяві обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, відтак суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved