Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 519717,10 грн, за невикористані 18 днів відпустки у розмірі 8651,44 грн, вихідну допомогу, яка має бути виплачена при звільненні у зв`язку з порушенням законодавства про працю, в розмірі 43979,70 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що працював в ТОВ «Прикарпатзахідтранс» з жовтня 2006 року. З 16 лютого 2021 року у товаристві запроваджено простій. 09 липня 2021 року звернувся із заявою про звільнення з 12 липня 2021 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України та вимогою про видачу трудової книжки, копії наказу про звільнення та проведення відповідних розрахунків під час звільнення. Однак така заява була залишена з боку відповідача без задоволення. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2023 року припинено дію безстрокового трудового договору, укладеного між ним та ТОВ «Прикарпатзахідтранс», з 12 липня 2021 року за ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, зобов`язано відповідача видати йому трудову книжку з відповідними відмітками про звільнення. 09 травня 2024 року ТОВ «Прикарпатзахідтранс» видано наказ про припинення трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП. Копію наказу разом із трудовою книжкою отримав 14 травня 2024 року. Його середньоденна заробітна плата за останні два місяці, які передували місяцю початку простою, складає 472,90 грн. Розмір середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки становить 519717,10 грн (472,90 грн (середньоденна заробітна плата) х 1099 (кількість календарних днів, протягом яких мала місце затримка видачі трудової книжки). Згідно наказу про звільнення йому має бути виплачена компенсація за невикористані дні відпустки - 18 календарних днів за період роботи з 09 жовтня 2020 року по 19 липня 2021 року. Розмір компенсації має складати 8651,44 грн (480,64 грн (середньоденна заробітна плата) х 18 (невикористані дні відпустки). Розмір вихідної допомоги, яка має бути виплачена при звільненні з підстав порушення роботодавцем вимог трудового законодавства, становить 43979,70 грн (472,90 грн х 31 день х 3 середньомісячні заробітні плати). Ухвалою від 05 серпня 2024 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У поданій до суду заяві від 02 жовтня 2024 року представник позивача Шевчук В.С. просить здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] 09 жовтня 2006 року прийнятий на посаду ДП «Прикарпатзахідтранс» (в результаті реорганізації перейменовано на ТОВ «Прикарпатзахідтранс», 01 грудня 2018 року переведений на посаду інженера із зварювання лабораторії неруйнівного контролю, що підтверджується записами трудової книжки позивача серії [NUMBER] , заповненої 01 липня 2002 року. 09 липня 2021 року [PERSON] подав директору ТОВ «Прикарпатзахідтранс» заяву з проханням звільнити його з підприємства за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням власником законодавства про працю, угод, умов трудового договору; в день звільнення видати йому на руки наказ про звільнення, трудову книжку, довідку про середню заробітну плату та довідку про розрахунок належних до виплати коштів при звільненні; виплатити в день звільнення розрахункові: заробітну плату, вихідну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку на день звільнення. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2022 року у справі № 569/15028/21 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про стягнення заробітної плати і вихідної допомоги при звільненні задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Прикарпатзахідтранс" на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 12233,10 грн з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів. В задоволенні вимог про стягнення вихідної допомоги при звільненні відмовлено, оскільки доказів звільнення позивача матеріали справи не містять. Заборгованість із заробітної плати відповідач сплатив [PERSON] 05 квітня 2023 року, про що свідчить виписка по картці/рахунку позивача, видана АТ КБ «Приватбанк». Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2023 року у справі № 569/12492/23 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про припинення трудового договору, видачу трудової книжки та проведення розрахунку при звільненні задоволено частково. Припинено дію безстрокового трудового договору, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс», з 12 липня 2021 року за ч.3 ст.38 КЗпП України в зв`язку з невиконанням роботодавцем ТОВ «Прикарпатзахідтранс» законодавства про працю. Зобов`язано ТОВ «Прикарпатзахідтранс» видати [PERSON] його трудову книжку із відповідними відмітками про його звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено через їх передчасність. Наказом № 1-ЗВ про припинення трудового договору (контракту), виданим ТОВ «Прикарпатзахідтранс» 09 травня 2024 року на підставі рішення суду, [PERSON] звільнений 09 липня 2021 року з посади інженера із зварювання лабораторії неруйнівного контролю за п.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням внаслідок порушення власником законодавства про працю. Згідно з наказом, позивачу належить до виплати грошова компенсація за невикористані дні відпустки за період роботи з 09 жовтня 2020 року по 09 липня 2021 року. З вказаним наказом позивач ознайомлений та трудову книжку отримав 14 травня 2024 року. Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки позивач посилається на норми ст.47, 48, 235 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України), які були чинними до 10 червня 2021 року. Так, відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України (в редакції до 10 червня 2021 року), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним орану він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника (ч.2 ст.47). За положеннями ст.48 КЗпП України (в редакції до 10 червня 2021 року), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації, відомості про стягнення до неї не заносяться. Згідно з ч.5 ст.235 КЗпП України (в редакції до 10 червня 2021 року), у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року, який набрав чинності 10 червня 2021 року, частину першу статті статті 47 КЗпП України викладено у новій редакції: "Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника". Частину другу статті 47 виключено. Відповідно до ст.48 КЗпП України (в редакції Закону № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року), облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Власник або уповноважений ним орган на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» трудова книжка була основним документом про трудову діяльність працівника згідно зі ст.48 КЗпП України та при влаштуванні на роботу працівник зобов`язаний був подавати трудову книжку. Після 10 червня 2021 року облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а тому подання трудової книжки при влаштуванні на роботу законом не визначено як обов`язкове. Крім того, згідно з ч.5 ст.235 КЗпП України (в редакції Закону № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року), у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Отже, з 10 червня 2021 року трудовим законодавством не передбачено відповідальності у вигляді стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі затримки з вини власника або уповноваженого ним органу видачі трудової книжки. Позивач звільнений з посади 09 липня 2021 року наказом відповідача від 09 травня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», яким внесено зміни до ч.5 ст.235 КЗпП України. Крім того, з індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2002-2022 звітні роки встановлено, що позивач з вересня 2021 року до січня 2023 року отримував заробіток в ТОВ «Спеціалізована виробнича компанія «Енерго Альянс». Вказана обставина свідчить про відсутність у позивача перешкод в працевлаштуванні, пов`язаних з невидачею йому відповідачем трудової книжки, та, відповідно, про відсутність вимушеного прогулу. За вказаних мотивів відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. Щодо позовних вимог про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги суд зазначає таке. За приписами ст.44 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З наказу про припинення трудового договору (контракту) № 1-ЗВ від 09 травня 2024 року встановлено, що позивачу належить до виплати грошова компенсація за невикористані дні відпустки в період з 09 жовтня 2020 року по 09 липня 2021 року. За нормами ст.44 КЗпП України позивачу також належить до виплати вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку, оскільки трудовий договір з ним припинений внаслідок порушення власником законодавства про працю на підставі п.3 ст.38 КЗпП України. За розрахунком позивача, який відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, компенсація за невикористані 18 днів відпустки становить 8651,44 грн, вихідна допомога - 43979,70 грн. Докази на спростування вказаних розмірів компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги у справі відсутні, як і докази проведення з позивачем повного розрахунку після пред`явлення вимоги про розрахунок. Враховуючи вказані обставини та норми трудового законодавства, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги належить задовольнити. За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, від сплати якого позивач звільнений. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). За приписами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивч надав договір № 23-04/47 пронадання правничої допомоги адвокатським бюро від 18 квітня 2023 року, укладений між Адвокатським бюро «Шевчука Віктора» та [PERSON] , розрахунок № 2 суми гонорару адвокатського бюро за надану правничу допомогу згідно договору № 23-04/47 від 18 квітня 2023 року, складений 07 червня 2024 року, згідно з яким вартість правової допомоги становить 15000 грн, та платіжну інструкцію № @2PL157854 від 24 червня 2024 року про оплату правничих послуг згідно розрахунку № 2 від 07 червня 2024 року. Враховуючи, що позов задоволено частково в розмірі 9 % від заявленої позивачем до стягнення суми, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1350 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial