Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої дії адвокат Овсієнко С.А., звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів визначених судовим наказом Горохівського районного суду Волинської області від 11.05.2021 року у справі №155/565/21 та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3 000 грн щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття з урахуванням індексації відповідно до закону. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 16.03.2021 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Судовим наказом Горохівського районного суду Волинської області від 11.05.2021 року у справі №155/565/21 з позивача [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 квітня 2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В позовній заяві позивач зазначає, що спочатку діти проживали з відповідачем та вона сплачувала на їх утримання аліменти, однак з липня 2023 року діти вирішили проживати з нею та перебувають на утриманні позивача, при цьому аліменти вона продовжує сплачувати, однак відповідач їх повертає частково. Відповідач перестав займатися вихованням дітей та їх розвитком, усіма питаннями щодо дітей займається тільки позивач, тому просить звільнити її від сплати аліментів та стягувати аліменти на утримання дітей з відповідача в розмірі по 3 000 грн на кожну дитину. Такі вимоги обгрунтовує тим, що затрачає на утримання дітей 12 000 грн, тому половину витрат повинен нести відповідач, який інших дітей немає та аліменти не сплачує, має можливість утримувати своїх дітей. Ухвалою судді від 11.09.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак від представника позивача адвоката Овсієнка С.А. до суду надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду відзив на позов, в якому заявлені позовні вимоги визнав, однак висловив пояснення стосовно окремих обставин справи, а саме відповідач зазначає, що офіційно працевлаштований у ФОП [PERSON] з 16.04.2024 року і на даний час займає посаду бетоняр, за період з 16.04.2024 року по 31.08.2024 року отримав дохід в розмірі 45 700 грн. Крім того, [PERSON] вказує, що аліменти, які сплачувала позивач йому на утримання дітей, він пересилав на її банківський рахунок та на рахунок сина. Відповідач не заперечує факту проживання дітей із позивачем, однак стверджує, що цікавиться їх життям, регулярно спілкується з дітьми, намагається брати участь у їх вихованні з огляду на віддалене проживання, а тому не заперечує щодо утримання дітей та згідний сплачувати аліменти в розмірі по 3000 грн щомісячно на кожного сина. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приписами ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~встановивши,\~що визнання\~позову відповідачем\~не суперечить\~обставинам справи та не порушує права та інтереси інших осіб, доходить висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.17-18). Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 16.03.2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11-13). Судовим наказом Горохівського районного суду Волинської області від 11.05.2021 року у справі №155/565/21 з позивача [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 квітня 2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Із інформації Горохівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.15) станом на 01.05.2024 року заборгованість по сплаті аліментів за [PERSON] відсутня. Із виписки по картці /рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) АТ КБ «Приватбанк» і додатковим рахунком договору SAMDN50000040343381 від 25.01.2011 за період 20.09.2022-20.09.2024 вбачається, що [PERSON] перераховувались на його рахунок аліменти за виконавчим документом від 11.05.2021 №155/565/21 від [PERSON] , які він перераховував на картку [PERSON] та [PERSON] . Актами обстеження умов проживання від 22.05.2024 та 04.09.2024 року проведеного працівниками служби у справах дітей Горохівської міської ради за адресою [ADDRESS] , стверджується та не оспорюється відповідачем, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю. [PERSON] та її батьки займаються їх вихованням та забезпеченням. Крім того, на підтвердження обставин заявлених у позові позивачем подано до матеріалів справи характеристики на дітей та довідки Сілецької гімназії Горохівської міської ради Луцького району Волинської області. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначеннямв інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відповідно до пунктів 17, 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини. Таким чином, необхідно дійти до висновку про те, що у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання дитини. Відповідно до частин другої\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. При вирішенні цього спору, суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до частини четвертої\~статті 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частинами першою, третьою\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини перша, друга\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За положеннями частин першої - третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Довідкою ФОП [PERSON] №23/1 від 23.09.2024 року стверджується, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] з 16.04.2024 року. На час видачі довідки займає посаду бетоняр, дохід за період з 16.04.2024 року по 31.08.2024 року склав 45 700 грн. Отже, беручи до уваги наведені вище правові норми та обставини справи, зважаючи, що діти проживають на даний час із позивачем, яка несе витрати на їх утримання, та продовжує сплачувати на користь відповідача аліменти за судовим наказом від 11.05.2021 року у справі №155/565/21, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення її від сплати аліментів на утримання дітей. При цьому, зважаючи, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі зазначеному в позові, згідно з матеріальними потребами дітей та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача з останнього слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме 09.09.2024 року та до досягнення дітьми повноліття з урахуванням індексації відповідно до закону. У відповідності до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, зважаючи, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з останнього слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь позивача, а також повернути позивачу з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. згідно квитанції до платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» платіж № 0.0.3864472839.1 від 06.09.2024 року.

Outcome: approved