Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

01.06.2024 року позивач звернувся Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовною заявою про звільнення майна від опису та арешту. Обґрунтовуючи позовну заяву тим, що відповідно до виконавчого провадження № 74593943 про стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON] постановою державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління від 01.05.2024 року [PERSON] здійснено опис та арешт майна: а саме: пральна машина марки «Indesit», мікрохвильова піч марки «Delfa», кавоварка марки «Sieko», електричний чайник марки «Liberton», геймерське крісло, електровентилятор марки «Germatic», кухонний набір білого кольору разом із врізною газовою плитою марки «Liberty», витяжка чорного кольору, два офісних стільця, дерев`яне крісло, монітор марки «Asus». Вказує, що дане майно належить йому на праві власності, проте на даний момент воно передано у тимчасове користування [PERSON] . Також зазначає, що ним у червні 2019 року придбано: пральну машину марки «Indesit», витяжку, кухонний набір білого кольору разом із врізною газовою плитою марки «Liberty», мікрохвильову піч марки «Delfa», кавоварку марки «Sieko», електричний чайник марки «Liberton» на загальну суму 22\~100 грн. Інше рухоме майно, таке як: геймерське крісло, чотири офісних стільця, дерев`яне крісло, монітор марки «Asus», електровентилятор марки «Germatic», він придбав у жовтні 2022 року на загальну суму 13\~200 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить виключити з опису та звільнити майно з-під арешту у виконавчому провадженні № 74593943 про стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON] за постановою про опис та арешт майна боржника державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Фалібогою Х. П від 01.05.2024 року, а саме: пральна машина марки «Indesit», мікрохвильова піч марки «Delfa», кавоварка марки «Sieko», електричний чайник марки «Liberton», геймерське крісло, електровентилятор марки «Germatic», кухонний набір білого кольору разом із врізною газовою плитою марки «Liberty», витяжка чорного кольору, два офісних стільця, дерев`яне крісло, монітор марки «Asus». Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання подала відзив на позовну заяву, який обґрунтовувала тим, що виконавче провадження № 68250168 відкрито 21.01.2022 року. 01.04.2024 року державним виконавцем винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень, зокрема № 68250168 разом із № 74593943, та присвоєно № 74593943. Борг станом на 19.08.2024 рік погашено не було. 01.05.2024 року під час винесення постанови про опис та арешт майна боржника [PERSON] у її квартирі, де проживає остання, виконавець за участю понятих впевнилась, що всі речі у квартирі належать саме [PERSON] . Просила у задоволенні позову відмовити. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені ним вимоги у позовній заяві підтримав. Від відповідача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позову. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено. Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2\~ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.\~13\~ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15, ч.2 ст. 16, ч.1 ст. 20\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Подібні висновки зробив Верховний Суд України у постановах від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15, від 18 травня 2016 року у справі № 6-658цс15, а також Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі №203/1931/16-ц. Судом встановлено, що 01.04.2024 року постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фалібогою Х. П. об`єднано виконавчі провадження № 61955807, 65365489, 68250168, 73299884, 73332676, 73788334, 74410805, 74534292 у зведене виконавче провадження № 74593943 про стягнення заборгованості у розмірі 5548 доларів США 22 центи з [PERSON] на користь [PERSON] . 01.05.2024 року постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фалібогою Х. П. описано та накладено арешт на майно, а саме пральна машина марки «Indesit», мікрохвильова піч марки «Delfa», кавоварка марки «Sieko», електричний чайник марки «Liberton», геймерське крісло, електровентилятор марки «Germatic», кухонний набір білого кольору разом із врізною газовою плитою марки «Liberty», витяжка чорного кольору, два офісних стільця, дерев`яне крісло, монітор марки «Asus». Складений акт підписаний учасниками опису, в тому числі боржником, без зауважень. Все описане майно залишене боржнику. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В\~статті 41 Конституції України\~закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1\~ст.319 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до частини першої статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що спірне майно не належить [PERSON] та просив виключити його з акту опису та арешту, при цьому, вимог про визнання спірного майна особистою власністю [PERSON] не заявлялося під час винесення постанови від 01.05.2024 року. В силу вимог ст.2 ,4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1ст.\~95\~ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Положеннями ч. 2ст.\~89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог шляхом надання переконливих належних та допустимих доказів,а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Відповідно дост.141\~ЦПК України судовий збір у разі відмови у задоволенні позову покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed