Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

26.03.2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0972417151/3 від 04.08.2020 року на загальну суму 60\~567,00 грн, судові витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.09.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0972417151/3 від 04.08.2020 та отримання кредиту згідно Заявки - анкети №3246618 від 03.09.2020 року на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до умов договору позики відповідачу надано кредит в розмірі 5 000,00 грн, строк користування кредитом 30 днів, відсоткова ставка 1,225%. Пропозиція на укладення кредиту згідно заяви-анкети підписана позичальником електронним цифровим підписом, який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. На виконання вимог договору відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн. 16.12.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №16-12/21, відповідно до умов якого, до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за кредитним договором №0972417151/3 від 04.08.2020 року. Також, 10.01.2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги за кредитним договором №0972417151/3 від 04.08.2020 року. Позивач вказує, що загальна сума заборгованості за вказаний кредитним договором станом на 08.03.2024 року становить 152 787,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками 147 787,50 грн, проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 60\~567,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками 55 567,00 грн, що є предметом позовних вимог. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2024 року справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Справа надійшла до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області 30.05.2024 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2024 року розподілена судді Подоляк Я.М. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Подоляк Я.М. від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В позовній заяві позивач зазначив про те, що просить розгляд справи здійснювати за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на 16.07.2024 та 27.09.2024, не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Так, виклик відповідача в судове засідання на 16.07.2024 року було здійснено шляхом направлення судової повістки на адресу місця її проживання, зареєстровану в установленому порядку. При цьому, поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання на 27.09.2024 року було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач причини неявки не повідомила, будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов він неї на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою\~позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.09.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0972417151/3 від 04.08.2020 та отримання кредиту згідно заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №3246618 від 03.09.2020 року, що акцептована відповідачем 03.09.2020 року, шляхом підписанання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 0s4s8u. Відповідно до умов акцепту оферти від 03.09.2020 року були визначені основні умовами кредиту, а саме: розмір кредиту 5\~000,00 грн, строк користування кредитом 30 днів. За умови належного виконання умов Договору сторони погодили: відсоткова ставка - 1,225% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 447,125%, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 1\~837,50 грн. У випадках, передбачених Правилами: номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, номінальна річна відсоткова ставка 638,75%, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні - 2\~652,00 грн при використанні номінальної відсоткової ставки. За умови неналежного виконання умов Договору: максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, максимальна річна відсоткова ставка 1277,5%, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 5\~250,00 грн, реальна річна процентна ставка 1277,5%. Як вбачається з довідки про ідентифікацію, [PERSON] , [INFO] , з якою укладено договір №0972417151 від 04.08.2020 року ідентифікований ТОВ «ІНФІНАНС». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 0s4s8u; час відправки ідентифікатора позичальнику: 04.08.2020; номер телефону/електронна пошта, на яку було направлено ідентифікатор 380972417151. Отримання відповідачем відповідно до зазначеного вище договору грошових коштів підтверджується квитанцією за сплату №65279426 від 03.09.2020, згідно якої на картку [NUMBER] ТОВ «ІНФІНАНС» було перераховано 5 000,00 грн. Номер вказаної кредитної картки було зазначено відповідачем у Заяві - анкеті від 03.09.2020 року, як спосіб отримання кредитних коштів. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі\~ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між первісними кредиторами та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 0s4s8u, умовами яких було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідними квитанціями про переказ грошових коштів на картку позичальника. 16.12.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №16-12/21, відповідно до умов якого, до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за кредитними договорами згідно Реєстру боржників (Додаток №3). Згідно додатку №3 до договору факторингу №16-12/21 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги до [PERSON] за Договором позики №0972417151 від 04.08.2020 року. 10.01.2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги за кредитними договорами згідно Реєстру боржників (Додаток №3). Згідно додатку №3 до про відступлення права вимоги №10-01/2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права вимоги до [PERSON] за Договором позики №0972417151 від 04.08.2020 року. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] за Договором позики №0972417151/3 від 04.08.2020 року складає 152\~787,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5\~000,00 грн, за відсотками 147\~787,50 грн. Проте, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 60\~567,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5\~000,00 грн, за відсотками\~ 55\~567,00 грн. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до\~ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~ст. 1081 Цивільного кодексу України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до\~ст. 1082 Цивільного кодексу України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно положень\~\~частини першої\~статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порядку ч.1\~ст.1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді\~\~не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. (ч.1\~ст.1051 Цивільного кодексу України) При цьому, за змістом ч.2\~ст.1051 Цивільного кодексу України\~якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що правова природа договору та визначені в договорі істотні умови договору не суперечать принципу добросовісності і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду відповідача, в той же час неможливість виконання грошового зобов`язання не звільняє від відповідальності боржника, а враховуючи, що предметом укладеного між сторонами договору є саме отримання грошових коштів з метою задоволення власних потреб відповідача, при цьому позивач належним чином виконав договірні зобов`язання в частині передачі грошових коштів, тобто кожна із сторін була вільною в укладенні договору та досягла бажаного при його укладені. Відповідно до\~ст.526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів, на час звернення позивача до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, грошові кошти позивачу в повному обсязі не повернув, в порядку\~ст.1051 Цивільного кодексу України, відповідач не заявляв вимог з приводу оспорювання договору, тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за Договором позики №0972417151/3 в розмірі 5 000,00 грн. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач окремо просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за нарахованими відсотками за Договором позики у розмірі 55\~567,00 грн. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно Акцепту оферти від 03.09.2020 року, пропозиції укласти Договір №0972417151/3 від 04.08.2020 року, заяви - анкети №3246618 від 03.09.2020 року в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0972417151/3 від 04.08.2020 року, [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами: у розмірі 1,225 % на день, загальна вартість кредиту становить 1\~837,50 грн, реальна річна процентна ставка за кредитом 447,125 % - це за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; та у розмірі 3,5% за день користування кредитом, за умови неналежного виконання умов Договору; загальна вартість кредиту становить 5\~250,00 грн за умови неналежного виконання умов договору; реальна річна процентна ставка за кредитом 1 277,5 % - за умови неналежного виконання умов Договору. Отже, враховуючи, що відповідач умови Договору належним чином не виконувала, позивач має право при нарахуванні відсотків застосовувати умови, передбачені Договором при неналежному виконанні умов Договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 5000,00 грн, та процентів за користування кредитними коштами за період з 03.09.2020 року до 03.10.2020 року виходячи зі встановленою максимальною процентною ставкою у розмірі 3,5 % в день, що становить 5 250,00 грн. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями\~1050,\~625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами Договору № 0972417151/3 від 04.08.2020 року ТОВ «ІНФІНАНС», як фінансова установа, надало позичальнику кошти в позику, а останній зобов`язувався повернути позику у повному обсязі у межах строку дії договору 30 календарних днів. Таким чином, позикодавець відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою підлягає частковому задоволеню у межах погодженого сторонами строку кредитування у сумі 5 250,00 грн ( 5 000,00*30*3,5%) Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики підлягає частковому задоволенню у розмірі 10\~250,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн основного боргу та 5250,00 грн відсотків за користування позикою. В порядку\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 512,44 грн (10250,00х100/60567,00х3028), пропорційно задоволеним позовним вимогам. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Як убачається з матеріалів справи 02.01.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався здійснити представництво та надати професійну правничу (правову) допомогу клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором. Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги №673 від 07.02.2024 року, що підписано сторонами Договору, адвокатом наведено перелік виконаних робіт, з урахуванням витраченого часу на суму 17 000,00 грн, які оплачено на підставі платіжної інструкції №413000006 від 09 лютого 2024 року. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає доведеним, правомірним та співмірним відшкодування відповідачем на користь позивача суми витрат, понесених позивачем на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 2876,98 грн (10\~250,00х100/60567,00х17\~000,00), надання та оплата якої підтверджена Договором та платіжним документом про оплату правничої допомоги.

Outcome: partial