Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що від розірваного на теперішній час шлюбу з відповідачем вони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею в м. Молліна Іспанії та є здобувачем вищої освіти наукового факультету Університету Жирони (Іспанія), зарахована на навчання за освітнім рівнем спеціаліста (період навчання 5 років) за подвійним дипломом за ступеренм біології/біотехнології. Вартість навчання за перший рік навчання становить 1248,52 євро на 2023-2024 навчальний рік, тобто по 105,05 євро на місяць. Дочка проживає в університській резиденції (гуртожитку) щоб мати можливість проходити академічне навчання. Оплата за проживання в гуртожитку становить 891 євро на місяць за період з вересня 2023 року по червень 2024 року, що сплачується позивачем. Водночас [PERSON] несе додатково витрати на придбання підручників, харчування та проїзд з Жирони до м. Молліна на вихідні та святкові дні, що в середньому складає 310 євро щомісяця. За навчання та проживання позивачем було сплачено 1784,00 євро. Відповідач понад п`ять останніх років проживає в Республіці Польща, де має постійні і доволі значні заробітки. Оскільки дочка потребує матеріальної допомоги на період її навчання, а відповідач не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] на період її навчання щомісячно в розмірі 650,00 євро на місцяь, що еквівалентно 26292,50 грн за курсом НБУ, починаючи з 28.11.2023 і до закінчення нею навчання в Університеті Жирони (Іспанія), але не пізніше ніж досягнення нею 23 років, а також стягнути витрати на оплату послуг адвоката. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 14.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав. В останнє судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог та що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки до суду не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~\~ Враховуючи достатність у справі матеріалів про спірні правовідносини сторін, тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1,\~6\~ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено,\~що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.12.2005, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а. с. 18). Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.04.2009 та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач після розірвання шлюбу з відповідачем та внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 19, 20). Відповідно до копії довідки від 24.07.2023 та офіційної заяви від 04.10.2023 Університету Жирони дочка сторін зарахована та навчається в Університеті Жирони (Іспанія) за навчальним планом подвійний ступінь з біології/ступінь з біотехнології. Вартість навчання за 2023-2024 навчальний рік становить 1248,52 євро (а. с. 34-39). [PERSON] проживає в гуртожитку у м. Жироні для проходження академічного навачання протягом 2023-2024 навачального року. Вартість проживання за одну кімнату за місяць напівпансіону становить 891 євро, що включає період з вересня 2023 року по червень 2024 року. Зазначена сума сплачена позивачем, що вбачається з повідомлення про операцію на рахунку від 24.07.2023 (а. с. 40-48). У довідці про індивідуальну реєстрацію Муніципального реєстру [PERSON] ) від 06.10.2023 зазначено про реєстрацію позивача та її дочки в одному помешканні в [ADDRESS] (а. с. 25-27). За наданими відомостями Головного управління ДПС в Житомирській області від 04.03.2024 інформація про доходи [PERSON] за 2023 рік відсутня (а. с. 87). Згідно ч. ч. 1, 3 ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Добровільної угоди щодо утримання повнолітньої дочки на час її навчання між сторонами не досягнуто. При вирішенні спору суд враховує, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.04.2024 № 373823764 йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] , придбана ним на підставі укладеного 21.03.2017 договору купівлі-продажу квартири. В матеріалах справи відсутня інформація щодо працездатності та стану здоров`я відповідача. Оскільки утримання повнолітньої дитини є рівною мірою обов`язком обох батьків і витрати на період продовження навчання нею не мають бути важким тягарем лише для одного з батьків, тому за наведених вище обставин суд визначає розмір аліментів, який має бути стягнутий з нього на користь позивача, в твердій грошовій сумі в розмірі 23444,00 грн щомісячно на період її навчання в 2023-2024 навчальному році в зазначеному навчальному закладі. Такий розмір розраховано, виходячи з вартості навчання протягом 2023-2024 навчального року, що становить 1248,52 євро за 10 місяців, та 891,00 євро на місяць за проживання в гуртожитку в цей самий період, що разом складає 10158,52 євро, а за один місяць навачання 1015,85 євро. Кожен із батьків дитини мають сплачувати цю суму порівну, що становить 508 євро та згідно офіційного курсу валют НБУ станом на день ухвалення рішення складає 23444,20 грн (508 євро х 46,1539 грн = 23444,20 грн). Позивачем не доведено понесення дочкою витрат на придбання підручників, харчування та проїзд з Жирони до м. Молліна на вихідні та святкові дні в середньому 310 євро щомісяця, чим обгрунтовані позовні вимоги, так само як і не доведено дати закінчення навчання в Університеті Жирони (Іспанія). За таких обставин у цій частині вимоги позову задоволенню не підлягають. Згідно ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц). Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі № 826/1216/16, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 в справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 в справі № 910/3929/18 та інших. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі\~№ 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.\~Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 в справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін\~(пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 в справі № 904/4507/18). Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 в справі № 280/2635/20 сформулював висновок про те, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі\~№ 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.\~ Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги надано: копію договору № 10/10/23/1 про надання правничої допомоги від 10.10.2024, укладеного між позивачем та адвокатом Борецьким В.В., копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги позивачу адвокатом Борецьким В.В. у Богунському районному суді міста Житомира, копію додатку № 2 до договору, рахунку на оплату послуг та копію платіжної інструкції від 11.10.2024, за змістом яких вбачається, що правова допомога була надана позивачу на загальну суму 16000,00 грн. Поряд із тим, необхідно зауважити, що витрати на правничу допомогу адвоката в зазначеному розмірі є неспівмірними зі складністю цієї справи, яку не можна віднести до складних, наданих адвокатом об`ємом послуг, через що така сума витрат є необгрунтованою та не відповідає критерію розумності їх розміру. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 8000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial