Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] , трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач проживали разом як одна сім`я протягом кількох років. [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] , між нею та відповідачем було укладено шлюб, наразі між сторонами існують непорозуміння, відповідач проживає окремо, добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці, остання не працює так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Вважає, що батько дитини має змогу сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, однак у добровільному порядку допомоги не надає, у зв`язку з чим звертається до суду. Ухвалою суду від 27.06.2024 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення (виклику сторін), слухання справи призначено на 11:00 19.08.2024. Протокольною ухвалою суду від 19.08.2024 слухання справи відкладено на 10:30 09.10.2024 за у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання учасники справи повідомлені належним чином не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, позивачка надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Враховуючи відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справі доказів. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за потрібне заочно розглянути справу у відсутності сторін, оскільки зібрано достатньо доказів щодо їх прав та обов`язків. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України\~встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно з ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що у сторін народилася спільна дитина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.6), батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений [PERSON] 16.08.2022 між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Сумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)), актовий запис №439, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.8). Дитина проживає разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне проживання осіб №1 від 13.06.2024 (а.с.7), копія копією довідки №1642 від 29.05.2024 з департаменту соціального захисту населення про отримання допомоги на дитину (а.с.10). Як зазначено позивачкою та не спростовано відповідачем син [PERSON] проживає разом з матір`ю. Відповідно до ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини, позивачка та відповідач не вирішили. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи положення ст.182 СК України, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), а саме до 06.08.2025. Оскільки позивачка подала позов до суду 19.06.2024, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 19.06.2024. На підставі ч.6 ст.141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн за розгляд судом позовної вимог про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved