Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача\~про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги мотивовані наступним: 29 травня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №4963888 на наступних умовах: сума кредиту 5 000,00 грн.; строк - на 30 днів; проценти за користування кредитом: 2250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; базова процентна ставка за користування кредитом 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок; у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець має право нараховувати проценти за порушення грошового зобов`язання. 16 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №16-12/2021-43, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в т.ч. за договором №4963888 від 29 травня 2021 року. В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023, в т.ч. за договором про споживчий кредит №4963888 від 29 травня 2021 року. Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачується, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 31\~478 грн. 28 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 4\~850 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 25628 грн. 25 коп., заборгованість з комісії 1000 грн.\~Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором про споживчий кредит №4963888 від 29 травня 2021 року у розмірі 31\~478 грн. 25 коп. та судові витрати у розмірі 3028 гривні судовий збір та 9000 грн. витрати на правову допомогу. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області 009 серпня 2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просить суд розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явилась, надала суду заяву про застосування строку позовної давності та відзив. Зі змісту заяви про застосування строку позовної давності вбачається, що відповідач мотивує свої вимоги наступним: Згідно Договору про споживчий кредит №4963888 від 29 травня 2021 року ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалось надати їй кредит у розмірі 5000 грн., строком на 30 днів з 29 травня 2021 року по 28 червня 2021 рік. 22 липня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернувся до неї з позовом про стягнення заборгованості за договором. З вищевикладеного вбачається, що споживчий кредит №4963888 було надано їй на 30 днів з 29 травня 2021 року по 28 червня 2021 рік, а відтак строк позовної давності слід відраховувати з 28 червня 2021 року, а представник позивача звернувся до суду з позовом лише 22 липня 2024 року. Окрім цього, відповідачем надано суду відзив на позов зі змісту якого вбачається наступне: відповідач [PERSON] , позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення. Вказала, що відповідно до анкети-заяви на кредит №4963888 від 29 травня 2021 року сума кредиту 5000 грн., строк кредитування 30 днів. Дата повернення кредиту 28 червня 2021 року. Сума повернення 8250 грн. Тобто договором було чітко передбачено сума кредиту, строк та відсотки. Позивач нехтуючи обставинами, які встановлені в договорі виходить за межі договору. Вважає, що розмір пені є непропорційно великою сумою компенсації, становить більше 50 %, чим порушено п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також відповідач заперечує щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Вважає дану суму неспівмірною із складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Застосувати строки позовної давності та судові витрати покласти на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» надав суду відповідь на відзив та вказав, що Відповідач визнає факт укладення кредитних договорів, видачі коштів та наявності заборгованості, проте заперечує проти розміру відсотків, витрат на правничу допомогу та наполягає на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності. 29\~травня 2021\~року \~між ТОВ\~"МІЛОАН"\~та [PERSON] \~укладено Договір\~про споживчий\~кредит №\~4963888.\~Строк користування\~кредитом було\~продовжено Відповідачем\~відповідно до\~п.п.\~а п.\~2.3.2\~Договору шляхом\~сплати частини\~платежів,\~а в\~подальшому такий\~строк було\~продовжено відповідно\~до п.п.б\~п.2.3.2\~Договору у\~зв`язку з\~наявною заборгованістю.\~Проте,\~якщо починати\~відлік строку\~для кожного\~окремого платежу,\~які мали\~відбутись відповідно\~до Графіку\~погашення заборгованості,\~перебіг таких\~строків було\~зупинено у\~зв`язку з\~введенням карантину,\~а в\~подальшому \~воєнного стану.Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Щодо розрахунку\~заборгованості вказує,\~що у\~розрахунку заборгованості\~(розрахунку\~і первісного\~кредитора,\~і фактора)\~чітко вказано\~з чого\~складається заявлена\~сума заборгованості,\~відповідно до\~яких умов\~договору та\~за який\~період вона\~була нарахована.Кредитором нараховано\~заборгованість відповідно\~до умов\~укладеного договору.При цьому, договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Більш того, Відповідач тривалий час здійснював погашення заборгованості, що свідчить про визнання умов договору позичальником. Відповідач зазначив,\~що відповідно\~до ст.21\~ЗУ «Про\~споживче кредитування»,\~сукупна сума\~неустойки (штраф,\~пеня)\~та інших\~платежів,\~що підлягають\~сплаті споживачем\~за порушення\~виконання його\~зобов`язань на\~підставі договору\~про споживчий\~кредит,\~не може\~перевищувати половини\~суми,\~одержаної споживачем\~за таким\~договором,\~і не\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін.\~Проте,\~вказані норми\~застосовується щодо\~нарахування штрафних\~санкцій за\~порушення виконання\~умов договору,\~зокрема неустойки\~(штрафу\~та пені),\~а не\~відсотків за\~користування кредитом\~або сум,\~нарахованих на\~підставі ст.625\~ЦК України.\~У справі,\~що розглядається,\~Позивач не\~нараховував пеню,\~неустойку та/або\~інші штрафні\~санкції за\~невиконання умов\~договору.\~Враховуючи,\~що відсотки\~не є\~пенею,\~їх зменшення\~чинним законодавством\~не передбачено.Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Щодо стягнення\~витрат на\~правничу допомогу\~вказує,\~що обов`язок\~доведення неспівмірності\~витрат покладається\~на сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами.\~Проте,\~Відповідач не\~наводить обґрунтування\~неспівмірності витрат\~із складністю\~справи та\~не надає\~суду будь-яких\~доказів на\~підтвердження такої\~позиції.\~Твердження Відповідача\~не підтверджуються\~наявними в\~матеріалах справи\~доказами.\~Отже,\~такі твердження\~є припущеннями.Позовна заява,\~на виконання\~вимог цивільного\~процесуального законодавства,\~містить попередню\~суму судових\~витрат,\~які позивач\~поніс у\~зв`язку з\~пред`явленням даного\~позову та\~розгляду справи\~у суді\~в тому\~числі і\~9\~000,00\~грн.\~витрат на\~правничу допомогу.При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. З урахуванням вищевикладеного, представник позивача просить суд позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 29 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4963888(а.с.6-9). Згідно п.1.1 Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000,00 грн. Згідно п. 1.3. договору кредит надається строком на 30 днів з 29.05.2021 (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 28.06.2021. Відповідно до п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту 1000 грн., які нараховуються за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2250.00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 4.2. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має\~\~право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Відповідно до п.6.1. Договору це договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п.6.2. договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцбпту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником кредитодавцем. Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ "Мілоан" ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Згідно п. 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились , що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 договору. Відповідно до пунктів 2.3.1, 2.3.2 договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на пролонгацію строку користування/поверення кредиту на тих самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Строк продовження кредиту може ставновити: 3 дні з максимальним розміром комісії та відсотком від поточного залишку кредиту 3.00 за його продовження; 7 днів з максимальним розміром комісії та відсотком від поточного залишку кредиту 5.00 за його продовження; 15 днів з максимальним розміром комісії та відсотком від поточного залишку кредиту 10.00 за його продовження. Встановлено, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті (а.с. 11-12), з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його\~істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного\~законодавства. Відповідно до додатку №1 до договору про споживчий кредит №4963888 від 29 травня 2021 року заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 28 червня 2021 в розмірі 8\~250 грн., з яких: 5000 грн. - кредит, 2250,00 грн. проценти, 1000 грн комісія (а.с.10). Відповідно дододатку №2 до договору про споживчий кредит має місце паспорт споживчого кредиту №4963888, який містить усі істотні умови договору строк, суму, відсоткову ставку, комісії (а.с.10-11). З копії договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» таТОВ «Вердикт Капітал», реєстру боржників до цього договору, витягу з додатку №3 до договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4963888 від 29 травня 2021 року (а.с.17-20). Згідно договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», реєстру боржників до цього договору, акту прийому-передачі такого реєстру, ТОВ «Вердикт Капітал»» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4963888 від 29 травня 2021 року (24-28). Згідно відомостями про щоденні нарахування та погашення за період з 29.05.2021 року по 16.12.2021 року та з розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №4963888 від 29 травня 2021 року вбачається, що заборгованість за договором споживчого кредиту №4963888 від 29 травня 2021 року 14\~503 грн. 25 коп. з яких: заборгованість за тілом кредиту 4850 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 8\~653 грн. 25 коп., комісія 1000, 00 грн.,(а.с.13-15). Оцінюючи вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Надані позивачем всі докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Відповідно до ст.3 Закону України Про електронну комерцію» (далі Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України\~визначає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~ зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Встановлено, що 29 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №4963888, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у сумі 5000 грн, строком користування на 30 днів, з 29 травня 2021 року, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 28 червня 2021 року. Відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 28 червня 2021 року, після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пункт 4.2 Договору передбачає у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбаченихст.625 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зазначається, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором». Так, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище договором споживчого кредиту позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 31\~478 грн. 25 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4\~850 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 25628 грн. 25 коп., заборгованість з комісії 1000 грн. Однак, згідно відомостей, які містяться в розрахунку заборгованості [PERSON] за період з 29.05.2021 року по 16 грудня 2021 року (до моменту відступлення права вимоги) вбачається, що заборгованість за договором споживчого кредиту №4963888 від 29.05.2021р. за відсотками становить 8653 грн. 25 коп., а заборгованості за відсотками (з моменту відступлення права вимоги по 10.03.2023 року (включно) становить 16 975 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за процентами з моменту відступлення права вимоги по 10.03.2023 в розмірі 16 975 грн. необхідно відмовити, оскільки вказана заборгованість була нарахована позивачем поза межами строку кредитування, передбаченого до п.2.3.1.2. договору, оскільки доказів того, що Договір про споживчий кредит №4963888 від 29.05.2021 року був пролонгований позивачем не надано. Крім того, п 4.2. договору про споживчий кредит, чітко передбачено, що обов`язок позивальника по сплаті процентів за ч.2 ст.625 ЦК України настає після відповідної вимоги кредитодавця. Натомість матеріали справи не містять такої вимоги нового кредитора у зобов`язанні - ТОВ «Вердикт Капітал» адресованої боржнику [PERSON] . За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача, заборгованість за Договором про споживчий кредит №4963888 від 29.05.2021 року у розмірі 14\~503 грн. 25 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 5000 грн., заборгованості за відсотками 8\~653 грн. 25 коп. та заборгованості з комісії 1000 грн. Доводи відповідач про те, що відповідно до ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Проте, вказані норми застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом або сум, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України. У справі, що розглядається, Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору. Враховуючи, що відсотки не є пенею, підстав для їх зменшення відповідно до ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування» немає. При цьому, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору. Що стосується строків позовної давності, суд зазначає наступне: Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Разом з цим, відповідно до п.12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності позивачем не були пропущені, а тому суд не вбачає правових підстав для застосування строку позовної давності. Що стосується розподілу судових витрат суд зазначає наступне: Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вдповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 1\~392 грн. 88 коп. судового збору пропорційно (46%) до розміру задоволених позовних вимог. Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Виходячи із приписів ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги. У ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У частині шостій вказаної статті зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Наданими позивачем документами, зокрема, копіями договору №07-06/2024 про надання правової допомоги від 07 червня 2024 року; прайс-листом АО «Лігал Ассістанс»; заявкою на надання юридичної допомоги №233 від 01 липня2024 року; витягом з акту №1 про надання юридичної допомоги від 05 липня 2024 року; платіжною інструкцією №0446750000 від 12 липня 2024 року доведено, що ТОВ «Коллект Центр» на правничу допомогу адвоката витратило 9 000 гривень (а.с.34-39). У постанові від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц Велика Палата вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Враховуючи положення п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої у разі часткового задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги задоволено на 46%), суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 4140 гривень.

Outcome: partial