Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 16.04.2021\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] \~було укладено\~Договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№4007406\~відповідно\~до\~якого відповідач\~отримала кредит\~у розмірі\~7200\~грн. Товариство\~належним чином\~виконало зобов`язання\~за Договором\~та надало\~позичальниці кредитні\~кошти в\~порядку,\~передбаченими умовами\~Договору. 30.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №30-12/2021-21, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №4007406 від 16.04.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] .\~Позивач вказує,\~що відповідач\~свої зобов`язання\~належним чином\~не виконує,\~внаслідок чого\~у нього\~виникла заборгованість,\~яка на\~день формування\~позовної заяви\~становить 23809,42\~грн.\~та складається\~з: 7200,00\~грн.\~-\~заборгованості у\~вигляді тіла\~кредиту; 16366\~грн.\~-\~заборгованості у\~вигляді процентів; 33,13\~грн.\~-\~3%\~річних; 210,29\~грн -\~інфляційні втрати. Оскільки у добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 23809,42 грн боргу та судових витрат. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 01 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, яке було відкладено до 26.09.2024. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. У зв`язку з цим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №4007406 у вигляді електронного правочину шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом), відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору сума кредиту становить 7200,00 грн., строк кредиту 30 днів, процентна ставка 1,9% в день. Окрім того, відповідачем підписано графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №4007406 від 16.04.2021 та паспорт споживчого кредиту (а.с.6-14). Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору знижена процентна ставка 0,95 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживачу в межах строку, визначеного в п. 1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Згідно п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. [PERSON] здійснила оплату на рахунок кредитора 16 травня 2021 року, 23 травня 2021 року, 15 вересня 2021 року. У зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту зі стандартною процентною ставкою 1, 90% в день. Відповідно до п. 1.5. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором з [PERSON] сума заборгованості становить 23809,42\~грн.\~та складається\~з: 7200,00\~грн.\~-\~заборгованості у\~вигляді тіла\~кредиту; 16366\~грн.\~-\~заборгованості у\~вигляді процентів; 33,13\~грн.\~-\~3%\~річних; 210,29 грн - інфляційні втрати. 30.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №30-12/2021-21 (а.с.25-27) відповідно до умов якого останнє, набувало право вимоги до позичальників ТОВ «Авентус Україна». ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги для ТОВ «Коллект центр» згідно договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с.32-34), внаслідок чого ТОВ «Коллект центр» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника [PERSON] . Згідно реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору №4007406 від 16.04.2021 становить 23809,42\~грн.\~та складається\~з: 7200,00\~грн.\~-\~заборгованості у\~вигляді тіла\~кредиту; 16366\~грн.\~-\~заборгованості у\~вигляді процентів; 33,13\~грн.\~-\~3%\~річних; 210,29\~грн -\~інфляційні втрати (а.с.37). Частиною першою статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно\~ст.ст. 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями\~ст. 639 ЦК України\~передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно\~п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом\~ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному\~частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним\~цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ч. 1 ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма\~ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма\~ч. 2 ст. 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та\~ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до\~ч. 2 ст.625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані\~частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за\~частиною першою статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за\~частиною другою статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Як\~вбачається з розрахунку заборгованості\~у відповідача перед ТОВ «Коллектцентр», внаслідок\~невиконання своїх\~зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, відповідно\~до розрахунку заборгованості, яка становить\~23809,42\~грн.\~та складається\~з: 7200,00\~грн.\~-\~заборгованості у\~вигляді тіла\~кредиту; 16366\~грн.\~-\~заборгованості у\~вигляді процентів; 33,13\~грн.\~-\~3%\~річних; 210,29 грн - інфляційні втрати. Відповідно\~до\~статей 12,81 ЦПК кожна сторона повинна\~довести\~обставини, які мають\~значення\~для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або\~заперечень,\~крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані\~позивачем документи\~підтверджують укладення відповідачем кредитного\~договору\~та отримання кредиту.\~Розрахунки\~підтверджують існування\~заборгованості,\~викладеної в\~позовних\~вимогах. Копії\~договорів\~відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги\~за\~кредитним\~договором до позивача\~по справі. Враховуючи викладене вище, суд дійшов\~висновку, що відповідач порушив умови кредитного\~договору, добровільно заборгованість\~не сплатив, а тому\~позовні\~вимоги слід\~задовольнити\~та стягнути\~з\~відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за\~кредитним\~договором\~у сумі 23809,42 грн. Відповідно\~до\~ст. 141 ЦПК України\~з\~відповідача на користь\~позивача\~підлягає стягненню\~судовий збір\~в\~розмірі\~3028,00 гривень. Щодо\~вимог\~позивача\~про стягнення\~з\~відповідача витрат на правову\~допомогу\~в\~розмірі\~9000,00грн., суд\~зазначає\~наступне. На підтвердження понесених\~позивачем\~витрат на правову\~допомогу до\~матеріалів справи\~долучено\~копію\~Договору\~про надання правової\~допомоги\~№ 07-06/2024 від 07 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект центр»\~та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістаснс», копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» про види послуг та їх ціну, платіжну інструкцію № 0440600000 від 11.06.2024, копію\~заявки\~на надання юридичної\~допомоги\~№ 679 від 07.06.2024 року на суму 9000 грн по супроводу примусового стягнення\~заборгованості,\~копію витягу\~з\~Акту про надання юридичної\~допомоги\~від 10.06.2024. Згідно\~положень ст. 133 ЦПК України\~судові\~витрати складаються\~з судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з розглядом\~справи.\~До\~витрат,\~пов`язаних з розглядом\~справи, належать,\~зокрема,\~витрати на професійну правничу\~допомогу. Відповідно\~до\~ст. 137 ЦПК України витрати,\~пов`язані з\~правничою\~допомогою\~адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами розгляду\~справи витрати на правничу\~допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими\~судовими\~витратами. Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір\~витрат на правничу\~допомогу\~адвоката, в тому числі гонорару адвоката\~за\~представництво в суді та іншу правничу\~допомогу, пов`язану зі\~справою, включаючи підготовку\~до\~її\~розгляду, збір доказів\~тощо, а також вартість послуг помічника адвоката\~визначаються згідно з\~умовами\~договору\~про надання правничої\~допомоги\~та на підставі відповідних\~доказів щодо\~обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір\~суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої\~допомоги,\~встановлюється\~згідно з\~умовами\~договору\~про надання правничої\~допомоги\~на підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення\~відповідних витрат. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, зважаючи що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено судом у повному обсязі, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Outcome: approved