Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що з 29 вересня 2002 року, вони перебувають у шлюбі з відповідачем. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 лютого 2024 року, провадження у справі зупинено до 16 серпня 2024 року, у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення. 12 серпня 2024 року, до суду надійшла заява позивача про відновлення провадження, оскільки сторонам так і не вдалося примиритися. 16 серпня 2024 року, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова, - відновлено провадження по справі. Відповідачем було подано до суду клопотання про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, яке мотивовано тим, що вона прикладає зусилля щодо збереження шлюбу, дбає про чоловіка та дітей та бажає зберегти шлюб. В той же час, як вбачається із позовних вимог, предметом позову є розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 275 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Також, судом враховується, що предмет доказування у справі не вимагає проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, дослідження доказів та спору по суті можливе під час розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, без виклику учасників справи, оскільки кожен вправі подати свої пояснення в письмовій формі. Суд вважає за необхідне зазначити відповідачу, що в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18), бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. Відтак, відповідачем не зазначено жодної об`єктивної причини, яка б унеможливлювала розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, оскільки судом вже надавався час для примирення, який все ж не призвів до примирення, а тому, в задоволенні поданого клопотання слід відмовити за безпідставністю. Відзив відповідачем надано на адресу суду не було. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів громадянського стану шлюбі 29 вересня 2002 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом беззаперечно встановлено, що сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача. Крім того, задовольняючи позов суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім`ї неможливе, дальніше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved