Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

В серпні 2023р. позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: 1) стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за: - договором кредитної лінії № 820828224 від 11 липня 2021р. (далі по тексту - кредитний договір 1) у розмірі 24826,72 грн.; - договором № 1601712 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22 лютого 2021р. (далі по тексту - кредитний договір 2) у розмірі 21936,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 липня 2021р. між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір 1, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 22000,0 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України; строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі: дисконтна процентна ставка - 3,65 - 620,5 % річних; індивідуальна процентна ставка: 310,25 % - 620,5 % річних; базова процентна ставка - 620,5 % річних. 20 жовтня 2022р. між позивачем та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором 1. 22 лютого 2021р. між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено кредитний договір 2, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 6700,0 грн., строком на 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 1,9 % річних в день. 27 червня 2022р. між позивачем та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу № 27062022, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором 2. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами 1, 2 належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитними договорами 1, 2 і в термін, встановлений умовами кредитних договорів, не здійснює, решта заборгованості не повертається, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення сум заборгованості за кредитними договорами. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023р. матеріали цивільної справи передані за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2024р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що: - 11 липня 2021р. між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір 1, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 22000,0 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України; строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі: дисконтна процентна ставка - 3,65 - 620,5 % річних; індивідуальна процентна ставка: 310,25 % - 620,5 % річних; базова процентна ставка - 620,5 % річних. - 22 лютого 2021р. між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено кредитний договір 2, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 6700,0 грн., строком на 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 1,9 % річних в день. Судом встановлено, що первісні кредитори виконали свої зобов`язання з кредитними договорами 1, 2. Як вбачається з матеріалів справи, в силу укладених позивачем договорів факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022р. та № 27062022 від 27 червня 2022, він набув право вимоги до відповідача за кредитними договорами № 1 і № 2. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитними договорами 1, 2, сума заборгованості відповідача за кредитними договорами 1, 2 становить - 46762,72 грн.: 1) за кредитним договором 1 - 24826,72,0 грн.: 6899,3 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 17927,42 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2) за кредитним договором 2 - 21936,0 грн.: 6700,0 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 15236,0 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020р. № 127/33824/19. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено не виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами 1, 2, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,0 грн.

Outcome: approved