Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

У січні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Ємчук Лідія Вікторівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що [PERSON] (далі позивач) та [PERSON] (далі відповідач) з 23 червня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2016 року по справі №\~369/11205/16-ц шлюб між сторонами розірвано. За погодженням із відповідачем після розірвання шлюбу малолітній син проживає разом із батьком. Відповідач, як зазначає представник позивача, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина. 13 квітня 2018 року відповідач [PERSON] надала розписку, посвідчену секретарем виконкому Малютянської сільської ради, що надає згоду на те, щоб син [PERSON] , [INFO] , проживав з батьком [PERSON] до його повноліття, в разі зміни місця проживання матір не матиме заперечень. Зі слів позивача, з часу розірвання шлюбу мати більше не цікавилася життям чоловіка та сина, обов`язків по вихованню та утриманню дитини не виконує, його долею не переймається, будь-які контакти між ними відсутні та станом на сьогоднішній день її місцезнаходження не відоме позивачу. Представник позивача посилається на те, що дитина проживає разом із батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні. Усі питання щодо виховання дитини вирішуються ним самостійно, оскільки відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Ініціативи у спілкуванні, матеріальному утриманні та у вихованні сина відповідач не виявляє. Своєю бездіяльністю відповідач створює перешкоди у забезпечення прав та інтересів дитини. У зв`язку із викладеним, представник позивача просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2024 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області. Ухвалою Києво-Святошинського району Київської області від 03 червня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява, підписана відповідачем про визнання позову, проти позбавлення її батьківських прав не заперечувала. Третя особа Орган опіки та піклування Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явилася. Представник служби у справах дітей надала суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності та прийняти рішення з урахуванням наданого ними висновку. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи представника позивача, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2016 року по справі №\~369/11205/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 85 розірвано. Від шлюбу, [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 вересня 2012 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що 22 вересня 2012 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області складено відповідний актовий запис №\~496. Батьками дитини вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 22 лютого 2022 року, [PERSON] з 01 лютого 2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №\~2113-7000346804 та №\~2113-7000348318 від 06 квітня 2022 року, [PERSON] та [PERSON] , відповідно, фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно Довідки №\~1027/10-18/6 від 19 грудня 2023 року виданої старостою села Косівська Поляна Великобичівської селищної ради Рахівського району Закарпатської області Дмитром КОСТЮКОМ, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] син. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 20 грудня 2023 року, депутатом Великобичівської селищної ради Штефуряк Ольгою Дмитрівною проведено обстеження матеріально-побутових умов у гр. [PERSON] , мешканця [ADDRESS] та встановлено, що за даною адресою останній проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] , та займається сам вихованням сина. Згідно характеристики №\~16 від 31 січня 2017 року, виданої Дошкільним навчальним закладом центр розвитку дитини «Джерельце» Боярської міської ради на [PERSON] , [INFO] , дитина проживає в повній сім`ї. Батько: [PERSON] . Мати: [PERSON] . Кожного ранку до дитячого закладу [PERSON] приводить сина вчасно, дитина охайна, доглянута. Ввечері батько забирає [PERSON] без запізнень. Дитина залюбки йде до [PERSON] . [PERSON] постійно приймає участь у всіх заходах, які проводяться у дитячому закладі. За час перебування [PERSON] в дитячому закладі мама з`являлася два рази. Згідно характеристики №\~216 від 17 квітня 2018 року, виданої Дошкільним навчальним закладом центр розвитку дитини «Джерельце» Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області на [PERSON] , [INFO] , дитина проживає в повній сім`ї. Батько: [PERSON] . Мати: [PERSON] . Кожного ранку до дитячого закладу [PERSON] приводить сина вчасно, дитина охайна, доглянута. В кінці дня батько забирає [PERSON] без запізнень. Дитина залюбки йде до [PERSON] . [PERSON] постійно бере участь у всіх заходах, які проводяться у дитячому закладі. За час перебування [PERSON] в дитячому закладі мама з`являлася декілька разів. Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 1-Б класу Боярської ЗОШ І-ІІІ ст. №\~2, дитина навчається у школі з 01 вересня 2018 року. Батько учня [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина. [PERSON] регулярно спілкується з класним керівником та вчителями. Піклується про емоційний та психологічний стан сина. Робоче місце вдома організоване належним чином. Вдома у хлопчика завжди охайно та прибрано. Сам хлопчик завжди охайно вдягнений, маючи відповідний вигляд для відвідування школи. Мати учня [PERSON] з сім`єю не проживає. В даний момент мати проживає за кордоном. За період навчання в школі з`являлась 1 вересня поточного навчального року. З класним керівником не контактує. Відповідно до характеристики на учня 2-В класу Андрушівської ЗОШ І-ІІІ ст. №\~1 [PERSON] , [INFO] , батько відвідує всі батьківські збори та шкільні заходи. Вихованню та навчанню дитини приділяє належну увагу. [PERSON] тато забезпечив необхідним шкільним приладдям для навчально-виховного процесу. Хлопчик завжди охайний і має належний зовнішній вигляд. Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 3-Б класу Боярської ЗОШ І-ІІІ ст. №\~2, [PERSON] навчався у школі з 1 вересня 2018 року. В 2019-2020 навчальному році тимчасово навчався в іншій школі, у зв`язку зі зміною місця проживання. В 2020-2021 навчальному році [PERSON] повернувся в Боярську ЗОШ І-ІІІ ст. №\~2 Батько учня [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина. [PERSON] регулярно спілкується з класним керівником та вчителями. Піклується про емоційний та психологічний стан сина. Робоче місце організоване належним чином. В будинку де зараз мешкає батько з хлопчиком завжди охайно та прибрано. Сам хлопчик завжди охайно вдягнений, маючи відповідний вигляд для відвідування школи. Мати учня [PERSON] з сім`єю не проживає. В даний момент мати проживає за місцем реєстрації. За період навчання в школі з`являлась 1 вересня 2018 року. 3 класним керівником не контактує. Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 5-Б класу Боярської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №\~2 Боярської міської ради, [PERSON] навчався у школі з 1 вересня 2018 року. В 2019-2020 навчальному році тимчасово навчався в іншій школі, у зв`язку зі зміною місця проживання. В 2020-2021 навчальному році [PERSON] повернувся в Боярську ЗОШ І-ІІІ ст. №\~2. Батько учня [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина. [PERSON] регулярно спілкується з класним керівником та вчителями. Піклується про емоційний та психологічний стан сина. Робоче місце організоване належним чином. В будинку, де зараз мешкає батько з хлопчиком завжди охайно та прибрано. Сам хлопчик завжди охайно вдягнений, маючи відповідний вигляд для відвідування школи. Мати учня [PERSON] з сім`єю не проживає. В даний момент мати проживає за місцем реєстрації. За період навчання в школі з`являлась 1 вересня 2018 року. З класним керівником не контактує. Згідно характеристики учня 6-Б класу Косівсько-Полянського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №\~1 Великобичівської селищної ради Рахівського району Закарпатської області [PERSON] , [INFO] , останній навчається в Косівсько-Полянському ЗЗСО І-ІІІ ступенів №\~1 з 5 класу, переїхав із Київської області. Росте в неповній сім`ї, де батько приділяє велику увагу вихованню сина. Цікавиться його навчанням і дозвіллям, прививає любов до українських традицій та християнських цінностей. На жаль, матір хлопця не бере зовсім ніякої участі у вихованні сина. Відповідно до розписки [PERSON] від 13 квітня 2018 року, остання надала згоду на те, щоб син [PERSON] , [INFO] , проживав з її колишнім чоловіком [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. В разі зміни місця проживання [PERSON] не матиме заперечень. Підпис гр. [PERSON] засвідчено секретарем виконкому Малютянської сільської ради [PERSON] . Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого Великобичівською селищною радою Рахівського району Закарпатської області як Додаток №\~1 до рішення виконавчого комітету Великобичківської селищної ради від 28 травня 2024 року №\~92, з метою захисту законних прав та дотримання інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , оскільки остання тривалий час нехтує своїми батьківськими обов`язками, не приймаючи участь у вихованні та утриманні дитини [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі\~№ 638/16622/17, від 16 грудня 2022 року у справі № 168/819/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція прав людини) (пункт 47 рішення Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в цьому випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції прав людини і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке, у свою чергу, не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд, з однієї сторони, має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції прав людини. З іншої сторони, обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення права неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Статтею 8 Конвенції прав людини гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції прав людини, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського суду у справі «Хант проти України»). Європейський суд у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів, та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим у рішенні Європейського суду у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Таким чином, при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. Встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що стосовно [PERSON] застосовувались попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, або що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на [PERSON] , адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку матері на краще неможливо, і лише за наявності вини в її діях, водночас докази у цій справі не дають підстав для однозначного висновку стосовно підтвердження цих обставин. Позивачем не надано достатніх доказів наявності умислу в діях відповідача щодо невиконання своїх батьківських обов`язків з виховання та утримання дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. При цьому в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 27 квітня 2022 року у справі № 221/9049/19 тощо. Щодо заяви відповідача [PERSON] , про надання згоди на позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , яка була надана суду 31 травня 2024 року за Вх. №\~26290, як додаток до заяви представника позивача [PERSON] адвоката Ємчук Лідії Вікторівни про розгляд справи без участі позивача та його представника суд зазначає наступне. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 статті 1Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України). У частині 4 статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (частини 1, 2 статті 64 ЦПК України). Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частини 1-2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема: 2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; 4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що повноваження адвоката як представника сторін та інших учасників справи можуть бути підтверджені будь-яким з наведених у частині 4 статті 62 ЦПК України документів: довіреністю, ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Ємчук Лідія Вікторівна представляє інтереси позивача [PERSON] на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АО №\~1103847. Повноваження адвоката Ємчук Лідії Вікторівни щодо представництва інтересів [PERSON] в суді не обмежуються. Доказів на підтвердження повноважень адвоката Ємчук Лідії Вікторівни представляти в суді інтереси відповідача [PERSON] . У зв`язку із чим, суд позбавлений можливості встановити наявність у [PERSON] повноважень на представництво інтересів відповідача [PERSON] , а отже і можливість подавати до суду від її імені будь-які заяви та клопотання. Таким чином, суд не бере до уваги заяву відповідача про визнання позовних вимог, з огляду на ту обставину, що вказана заява була подана до суду представником позивача, яка не надала документів на підтвердження повноважень представництва інтересів відповідача [PERSON] . Повно встановивши\~обставини справи\~та перевіривши\~їх доказами,\~які оцінено\~на предмет\~належності,\~допустимості,\~достовірності,\~достатності та\~взаємного зв`язку,\~суд дійшов\~висновку про\~відмову в\~задоволенні позову\~про позбавлення\~ [PERSON] батьківських\~прав щодо\~дитини [PERSON] ,\~оскільки немає\~однозначних підстав вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виховання дитини та її утримання.

Outcome: dismissed