Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] ,про визнанняправа власностіза набувальноюдавністю. В обґрунтування позову зазначила наступне: після фактичної оплати в 2014 році власник [PERSON] звільнив будинок для проживання позивачки, пообіцявши, що сторони офіційно укладуть договір купівлі-продажу будинку в майбутньому. Проте відповідач [PERSON] не оформив спадкових прав нотаріально, тому не можливо оформити договір купівлі-продажу даного будинку. За ці всі роки відповідач будь-яких претензій з приводу користування та володіння будинком до позивачки не висловлював. Так, всі роки вона безперешкодно, безперервно користується житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . З метою захисту свого цивільного права та інтересу, позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на будинок та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не заперечує проти задоволення позову, про що суду надано заяву за вх. № 4913 від 17 вересня 2024 року, із клопотанням справу розглянути без його участі. Згідно з ч.ч.3-4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які берутьучасть усправі, суд проводить розгляд цивільної справи безфіксування технічними засобами,за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (копія відповіді на звернення КП «Новгород-Сіверське міжміське БТІ» від 20 серпня 2024 року, копії плану експлікації будинку. З копії депутатського акту обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] від 01 серпня 2024 року встановлено, що з лютого 2014 року по теперішній час добросовісно, безперешкодно користується [PERSON] , [INFO] і на даний час продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном більше 10 років. За цей період часу власник нерухомого майна у неї вказаний будинок не витребовував. Перевіривши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що з середини 2014 року по даний час позивач добросовісно, безперервно та відкрито користується житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач фактично здійснює функції володільця; своїми правомірними діями позивач заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Також,згідно зп.9,11постанови ПленумуВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ікримінальних справвід 7лютого 2014року №5«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів,пов`язанихіз набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно, відкрито, безперервно користується нерухомим майном більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved