Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Столичний Комфорт» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Столичний Комфорт» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування буднку № 18-А по вул. Дніпровська Набережна, відповідно до Договору № 20/10-О/3-4 від 20.10.2020 на утримання та технічне обслуговування житлових будинків та актом приймання передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач порушує свої обов`язки щодо своєчасної оплати вартості спожитих жилово-комунальних послуг за пероід часу з 01.11.2021 по 29.02.2024, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 18 207,33 грн, яка складається з суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 12 745,98 грн, збитки від інфляції у розмірі 4570,00 грн, 3% річних у розмірі 891,35 грн. Заборгованість відповідача не погашена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Враховуючи викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг заборгованість у загальному розмірі 18 207,33 грн, яка складається з суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 12 745,98 грн, збитки від інфляції у розмірі 4 570,00 грн, 3% річних у розмірі 891,35 грн, судові витрати щодо оплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 22 000,00 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2024 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 20.05.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому заперечує щодо позовних вимог, зазначає, що після підписання акту прийому-передачі квартири відповідачу не були передані ключі від квартири, між [PERSON] та ТОВ «Столичний Комфорт» не було підписано жодного договору, а отже, відсутні будь-які договірні відносини між сторонами, просила відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 22.05.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 178 ЦПК України. 27.05.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якому зазначає, що відповідач є власником квартири тому зобов`язана утримувати майно, що їй належить, законодавцем визначено обов`язок відповідача здійснювати оплату фактично наданих житлово-комунальних послуг. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладання відповідного договору, на підставі вищевикладеного просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 13.06.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відповідь на відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 179 ЦПК України. 17.06.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у якому просили відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 04.07.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено заперечення на відповідь на відзив, відповідно до ст. 180 ЦПК України. У судовому засіданні 25.09.2024 представник позивача надав пояснення в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав. ТОВ «Столичний Комфорт»є експлуатуючою організацією, яка здійснювала обслуговування буднку [ADDRESS] , відповідно до Договору № 20/10-О/3-4 від 20.10.2020 на утримання та технічне обслуговування житлових будинків та актом приймання передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Положеннями статті 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", визначено, що у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України та ч. 3 ст. 11 ЦК України, зобов`язання можуть виникати як з договорів, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6). Заперечення відповідача викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив не знайшли свого підтвердження та спростовуються доказами, що місться у матеріалах справи, отже, відповідач отримувала житлово-комунальні послуги та відповідно зобов`язана була сплачувати кошти за користування ними, тобто фактично відповідач знаходилася у договірних відносинах із виконавцем. Зі змісту ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, як встановлено, відповідач не вносила плату за спожиті житлово-комунальні послуги, з огляду на те, що заборгованість відповідача перед позивачем за фактично спожиті житлово-комунальні послуги станом на 15.03.2024 становить в розмірі 12 745,98 грн. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже він, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.11.2021 по 29.02.2024, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь збитки від інфляції у розмірі - 4 570,00 грн., а також 3% річних у розмірі - 891,35 грн. Вказані розрахунки інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми перевірені судом та здійснені позивачем вірно. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: детальний опис робіт виконаних адвокатом Бесметрним О.О. на суму 22 000,00 грн. Правовий статус [PERSON] , як адвоката, підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №6303/10 від 08.12.2017, а повноваження процесуального представника - ордером серії AІ № 1343325 від 31 січня 2023 року. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Позивач просив стягнути з відповідача витати на правничу допомогу у розмірі 22 000,00 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved