Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

20 травня 2024 року позивач ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що 21 березня 2021 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №\~21.03.2021-100000290, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору та відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 5000,00 грн, із встановленим строком користування 14 днів, а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 30 листопада 2021 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу №\~301121-1, відповідно умов якого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» відступило ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №\~301121-1 від 30 листопада 2021\~року ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №\~21.03.2021-100000290. ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, у той же час відповідач порушила умови кредитного договору, а тому станом на 16 квітня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 15000,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за кредитом; 10000,00 грн заборгованість за відсотками. Оскільки позивач набув право вимоги за кредитним договором №\~21.03.2021-100000290 від 21\~березня 2021 року внаслідок укладення договору факторингу №\~301121-1 від 30 листопада 2021\~року початком періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних, за його доводами, є 30\~листопада 2021 року, кінець періоду 08 травня 2024 року. Ураховуючи суму заборгованості 15000,00 грн та зазначений період, позивач заявляє до стягнення відповідно до статті 625 ЦК України додатково 1097,00 грн 3% річних та 5317,51 грн інфляційне збільшення боргу. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 21414,51 грн заборгованості за кредитним договором №\~21.03.2021-100000290 від 21 березня 2021 року, а також судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 2422,40 грн та 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою від 05 червня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області передав справу за підсудністю на розгляд Автозаводського районного суду міста Кременчука, який ухвалою від 26 липня 2024 року відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (про що свідчать два зворотні конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», наявні в матеріалах справи), із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою\~статті 280\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 12, частин першої та другої статті 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд встановив, що 21 березня 2021 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №\~21.03.2021-100000290, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 14 днів. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, а відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 30 листопада 2021 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу №\~30112021-1, за умовами якого ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло право вимоги до боржника на всі суми відступлені йому клієнтом згідно з умовами цього договору. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 1 до Договору факторингу №30112021-1 від 30\~листопада 2021 року ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15000,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за кредитом, 10000,00 грн за відсотками. 30 листопада 2021 ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» на адресу відповідача направив повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу №\~301121-1 від 30 листопада 2021 року та вимогу про сплату заборгованості за укладеним кредитним договором №\~21.03.2021-100000290. На підтвердження факту укладення кредитного договору з [PERSON] позивач надав Заявку на отримання кредиту, підтвердження укладення кредитного договору та паспорт споживчого кредиту. Згідно з довідкою про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №\~21.03.2021-100000290 від 21 березня 2021 року за період із 21 березня 2021 року до 16 квітня 2024 року, заборгованість перед ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» складає 15000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками 10000,00 грн. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за кредитним договором №\~21.03.2021-100000290 від 21 березня 2021 року, укладеними між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР»» та [PERSON] . За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Окрім того, відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України 03 вересня 2015 року№\~675-VIII «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону є оригіналом такого документа. За змістом частини тринадцятої цієї статті електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі статтею 64 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідач, у порушення умов договору своєчасно, у порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача 15000,00 грн заборгованості, з яких: 5000,00 грн заборгованість за кредитом, 10000,00 грн за відсотками. Щодо стягнення 3% річних та інфляційного збільшення заборгованості, суд не вбачає за можливе стягнути з відповідача таку заборгованість за вказаний період. Так, позивач просить стягнути з відповідача, відповідно до наданого розрахунку, 3% річних за період із 30 листопада 2021 року до 08 травня 2024 року, в сумі 1097,00 грн та інфляційні втрати в сумі 5317,51 грн. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас за змістом положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан із 24 лютого 2022 року, який продовжений до теперішнього часу. Ураховуючи наведене, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних лише за період часу до початку дії правового режиму воєнного стану, що узгоджується із пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення та стягнення 530,75\~грн інфляційних втрат та 106,03 грн 3% річних від простроченої суми. Щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 4 частини четвертої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4000,00 грн понесених ним витрат на правничу допомогу, що підтверджуються: договором №\~021023-1 про надання правничої допомоги від 02 жовтня 2023 року; звітом про виконану роботу до Договору № 021023-1 про надання правничої допомоги від 08 травня 2024 року; платіжною інструкцією №\~698 від 17 квітня 2024 року. На думку суду зазначена сума витрат є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони. Окрім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» необхідно стягнути 1768,84 грн судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial