Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

20 серпня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка вказує, що 17 листопада 2018 року у виконкомі Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від спільного шлюбу мають трьох синів. На даний час вона разом з дітьми являються внутрішньо переміщеними особами, в той час як чоловік не виявив бажання бути разом з нею та залишився на тимчасово окупованій території. Подружні відносини між ними припинилися, кожен з них має різні погляди на життя та цінності, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. У зв`язку\~із вищевикладеним позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 22 серпня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження отримала 07.09.2024 Відповідач \~ [PERSON] \~копію ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі разом\~з позовною\~заявою з\~додатками не\~отримав. З огляду на відсутність відомостей про його зареєстроване місце проживання, перебування чи місце роботи на території України, й враховуючи, що остання відома зареєстрована адреса місця проживання відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території ( [ADDRESS] ) повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному вебсайті Судової влади України від 27.08.2024. (згідно положень ч.10 ст.187 ЦПК України, ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України), але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін у відповідності до положень ч.1 ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи по суті. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Судом встановлено, що 17 листопада 2018 року виконкомом Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 06. Від шлюбу подружжя має трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З довідки №1606-7000146626 від 30.12.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] , яка зареєстрована [ADDRESS] , фактично проживає по [ADDRESS] . Разом з матір`ю за вищевказаною адресою проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно ч.2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що сім`я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо, так як в родині позивача та відповідача втрачена основа сім`ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved