Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

Позивачка через свого представника адвоката Майстренка М.О. звернулась до суду із позовом до ТОВ «Райз-Схід» про стягнення заборгованості за договором оренди землі від 09.12.2015 року в сумі 12621,59 грн., 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування поданого позову зазначила, що є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0390, загальною площею 2,2559 га, розташованої в адміністративних межах Тіньківської сільської ради Черкаського району Черкаської області. 09.12.2015 року між ТОВ «АГРОФІРМА ТІНЬКИ» та позивачкою був укладений договір оренди землі, відповідно до якого остання надала у строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір укладено сторонами строком на 7 років зі сплатою орендної плати у розмірі 7 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору складало 4190,20 грн за рік, виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 59860,00 грн. Умовами укладеного договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня кожного року шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок орендодавця та/або виплачується через касу орендаря, та/або засобами поштового зв`язку шляхом надіслання поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами. 01.01.2018 року між позивачкою, ТОВ «АГРОФІРМА ТІНЬКИ» та ТОВ «РАЙЗ-СХІД» укладено додаткову угоду № 2 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 09.12.2015 року. Вказаною додатковою угодою право оренди належної позивачці земельної ділянки набуло ТОВ «РАЙЗ-СХІД», а також були внесені зміни до умов договору щодо розміру орендної плати та змінено порядок її визначення на 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7183,20 грн, збільшена нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки до 71832,00 грн. 05.02.2024 року договір оренди був припинений у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений, про що внесені відповідні відомості до реєстру речових прав. Натомість, в порушення умов укладеного договору відповідач не здійснив виплату орендної плати за 2023 рік. Крім того, з порушенням умов укладеного договору відповідач за період користування орендованою земельною ділянкою порушував обов`язок у частині сплати орендних платежів, а саме виплачував її не у повному обсязі, без нарахування та виплати індексації орендної плати. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду, тому просить суд стягнути з ТОВ «РАЙЗ-СХІД» на користь позивачки заборгованість за договором оренди землі в сумі 12621,59 грн., інфляційні втрати за час затримки розрахунку в сумі 321,55 грн., 3% річних в сумі 144,78 грн., а також відшкодувати понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. Представник позивачки у судове засідання не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та проведення судового розгляду справи без його участі. Відповідач ТОВ «РАЙЗ-СХІД», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, участь представника у судовому засіданні не забезпечив, подавши до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Загальні положення про договір, його поняття та умови, порядок укладення, зміни і розірвання, врегульовані Розділом ІІІ Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). На підставі статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Спеціальним законом до спірних правовідносин є Закону України «Про оренду землі». Надане у статті першій Закону України «Про оренду землі» визначення оренди землі передбачає, що це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону № 161-XIV). До істотних умов договору оренди землі у статті 15 Закону України «Про оренду землі» законодавцем віднесена у тому числі орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Іншими нормами вказаного Закону орендодавцеві надано право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку та покладено на орендаря обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ст. ст. 24, 25 Закону). Зі змісту статті 21 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0390, загальною площею 2,2559 га, яка розташована в адміністративних межах Тіньківської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Відомості про належність вказаної земельної ділянки позивачці внесені до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно. 09.12.2015 року року між [PERSON] (орендодавцем) та ТОВ «АГРОФІРМА «ТІНЬКИ» укладено договір оренди землі № 738, відповідно до умов якого позивачка передала у строкове платне володіння і користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років. Відповідно до п. 2.6. вказаного договору нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки становить 59860,00 грн. Окремо сторони договору узгодили розмір орендної плати та порядок її обчислення і виплати, зокрема орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4190,20 грн за рік оренди (п. 4.1. договору), обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше). При цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше) (п. 4.4. договору). На підставі пункту 4.5 договору орендна плата вноситься орендарем у строк до 31 грудня кожного року шляхом перерахування грошових коштів орендної плати на банківський розрахунковий рахунок орендодавця та/або виплачує через касу орендаря, та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДППЗ «Укрпошта» шляхом надіслання на адресу орендодавця поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами. Вказаний договір та пов`язані із його укладенням речові права були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.09.2016 за № 16324884, на підтвердження чого суду наданий відповідний витяг. Додатковою угодою № 2 від 01.01.2018 року до договору оренди землі № б/н від 09.12.2015 року, укладеною між орендодавцем [PERSON] , орендарем ТОВ «АГРОФІРМА «ТІНЬКИ» та новим орендарем ТОВ «РАЙЗСХІД» сторони узгодили, що орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені договором оренди (п. 1 додаткової угоди). Вказане відступлення прав та обов`язків орендарем на користь нового орендаря відбувається безоплатно (п. 2). Крім того, підписанням вказаної додаткової угоди сторони додатково узгодили внести зміни до договору оренди від 09.12.2015 року, зокрема викласти пункт 4.1. договору у новій редакції та визначити новий розмір орендної плати 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7183,20 грн. за рік оренди. Також сторонами вказаного правочину внесені зміни до договору оренди землі від 09.12.2015 року у частині нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, яка визначена у розмірі 71832,00 грн. Інші умови договору змінені не були та залишились дійсними і обов`язковими для виконання сторонами (п. 6 Додаткової угоди № 2). Аналізуючи укладену додаткової угоди, суд констатує, що вона за своєю правовою природою є правочином, за наслідком вчинення якого відбулась заміна сторони орендаря у зобов`язанні. У свою чергу, враховуючи вимоги статей 510, 520, 521 Цивільного кодексу України, вказаний правочин є підставою для нового орендаря ТОВ «РАЙЗ-СХІД» нести відповідальність перед орендодавцем щодо можливих порушень умов договору оренди попереднім орендарем, зокрема у частині повноти та своєчасності нарахування та виплати орендної плати. Оцінюючи твердження позивачки та її представника щодо наявності заборгованості по орендних платежах за договором оренди землі від 09.12.2015 року, укладеному щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0390, загальною площею 2,2559 га, яка складається з недоплати індексації орендної плати за період з 2016 по 2022 роки та заборгованості зі сплати оренди за 2023 рік суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що регламентовано статтею 599 Цивільного кодексу України. Порядок виконання відповідачем зобов`язання з виплати орендної плати урегульовано сторонами у пункті 4.5. договору, зі змісту якого вбачається, що вказане зобов`язання відповідача може бути припинено лише після його виконання належним чином, зокрема перерахуванням грошових коштів на банківський розрахунковий рахунок орендодавця та/або виплатою через касу орендаря, та/або здійсненням виплати засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДППЗ «Укрпошта» шляхом надіслання на адресу орендодавця поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами договору. Ураховуючи наведене та відображені відомості у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо доходів позивачки за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2023 року суд дійшов висновку, що такі відомості не спростовують твердження сторони позивача щодо допущених відповідачем порушень умов договору оренди землі в частині нарахувань та виплати орендної плати, оскільки подання відомостей податковому органу та сплата податку з доходів фізичних осіб, а також військового збору не є підтвердженням належного виконання зобов`язань орендарем та не може ототожнюватися із фактичною виплатою орендної плати у визначеному умовами договору розмірі позивачці. Вказані відомості лише можуть підтверджувати виконання ТОВ «РАЙЗСХІД» покладених на нього обов`язків податковим законодавством як на податкового агента. При цьому суд враховує, що подання звітності та сплата податків не може ототожнюватися із виплатою визначених умовами договору платежів. Такі висновки суду обґрунтовані положеннями пункту 168.1.1 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Інших доказів, якими могли б бути спростовані твердження позивача в частині повноти нарахувань та фактичної виплати орендної плати за землю, суду не надано. При цьому суд враховує, що законодавцем до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено принцип змагальності, який визначає обов`язок кожної сторони доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 2, 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги наведене, суд також враховує, що витребувані за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 21.08.2024 року докази проведення розрахунків із позивачем, які, у випадку їх надання, могли підтвердити або спростувати обґрунтованість заявлених позовних вимог, відповідачем ТОВ «РАЙЗСХІД» суду не надано, що відповідно до ч. 10 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави суду визнати наведені позивачем обставини доведеними. Згідно з наданим позивачкою розрахунком заборгованість відповідача з орендної плати за договором\~оренди землі\~від 09.12.2015\~року щодо\~земельної ділянки\~з кадастровим\~номером 7125486500:01:000:0390,\~загальною площею\~2,2559\~га,\~право оренди\~за яким\~зареєстровано в\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно за\~№ 16324884\~від 08.09.2016\~року,\~становить 12621\~грн.\~59\~коп.,\~куди входить:\~орендна плата\~за 2023\~рік в\~розмірі 7548,38\~грн.,\~орендна плата\~за 2022\~рік в\~розмірі 1910,96\~грн.,\~орендна плата\~за 2021\~рік в\~розмірі 719,42\~грн.,\~орендна плата\~за 2020\~рік в\~розмірі 358,61\~грн.,\~орендна плата\~за 2019\~рік в\~розмірі 291,19\~грн.,\~орендна плата\~за 2018\~рік в\~розмірі 702,31\~грн.,\~орендна плата\~за 2017\~рік в\~розмірі 572,75\~грн.,\~орендна плата\~за 2016\~рік в\~розмірі 517,97\~грн. Беручи до уваги притаманні цивільному процесу принцип змагальності та диспозитивності, враховуючи, що відповідачем вказаних розрахунків не спростовано, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати за 2023 рік та за 2016-2022 роки з урахуванням індексу інфляції підлягають до задоволення. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, заявлені позивачкою до стягнення інфляційні втрати, розраховані на прострочене грошове зобов`язання за період січень липень 2024 року в сумі 321,55 грн., та 3 % річних в сумі 144,78 грн., розраховані за період з 01.01.2024 року по 21.08.2024 року, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню. Інших доказів, якими могли б бути спростовані твердження позивачки в частині повноти нарахувань та фактичної виплати орендної плати за землю, суду не надано. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що після укладення договору оренди земельної ділянки первісний орендар порушував їх умови в частині повноти нарахування та виплати орендної плати. Після заміни сторони договору обов`язок відповідати за порушення його умов покладено на відповідача по справі ТОВ «РАЙЗСХІД», який також за час існування спірних правовідносин вказані умови договору систематично порушував, а орендну плату за 2023 рік не сплатив позивачці. Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивачки, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення наявної заборгованості із відповідача. Обраний позивачкою спосіб захисту порушеного цивільного права відповідає положенням статті 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн. Щодо витрат на професійну правову допомогу суд ураховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При зверненні до суду із даними позовними заявами позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу адвоката визначені у загальному розмірі 5000 грн. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 02/05/24-3 від 02.05.2024 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Майстренком М.О.; копію специфікації до договору № 1 від 02.05.2024 року, якою визначена вартість послуг адвоката за договором та порядок її оплати протягом 3 банківських днів з дати ухвалення рішення суду першої інстанції; копію замовлення № 1 від 02.05.2024 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 21.08.2024 року, якими сторони підтвердили надання правової допомоги на суму 5000,00 грн. за договором та відсутність у позивачки претензій щодо її об`єму, якості та строків надання; копію звіту про надання правової допомоги № 1 від 21.08.2024 року, ордер серії СА № 1091304, свідоцтво про право на заняття адвокатською дільністю серії ЧК № 001347. Вказані докази у своїй сукупності доводять наявність та реальність витрат позивачки на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. Враховуючи вищенаведене, а також фактичний об`єм виконаної адвокатом роботи, ступінь складності справи, заява представника відповідача про зменшення судових витрат до 1000 гривень не знайшла свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягає, оскільки наданами представником позивачки доказами доведено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі 5000 гривень, а також розумність та співмірність таких витрат. Як роз`яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved