Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Ігнатова Дмитра Івановича звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між ним та відповідачкою 08.05.2013 було укладено шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей. Стверджує, що їхнє спільне сімейне життя з відповідачкою не складалося, між ними часто почали виникати суперечки та непорозуміння, що спричинило фактичне припинення шлюбних відносин. Шлюб існує тільки на папері, оскільки кожен з подружжя живе власним життям. Подальше примирення і збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що буде суперечити інтересам сторін, тому позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач не прибув. В матеріалах справи наявна заява позивача [PERSON] , про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача - адвокат Ігнатов Д.І. в судовому засіданні навів доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача, не заперечувала проти їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази у справі, приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК Україниучасники, справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довеститі обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 08.05.2013 був укладений шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Милятинської сільської ради Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 2 (а.с.11). Подружнє життя у сторін не склалось. Шлюбні відносини фактично між сторонами вже припинені, оскільки вони почали проживати окремо. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до свідоцтвом про народження серії [NUMBER] в сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст. 112 СК Українипри вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, котрі досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згідний на примирення, а відповідачка визнала позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, отже позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК Українирішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved