Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , об"єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради про визнання договору купівлі- продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те,що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок по [ADDRESS] . Померлим заповіт на вказане майно складений не був. Позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги, яка має право на спадщину і бажає її прийняти, а тому у січні 2023 звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Лацановської С.М. , однак, пропустила строк для подачі заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору. Рішенням Доманівського районного суду від 24.01.2024 року позивачці визначено додатковий строк 2 місяці для прийняття спадщини. 29 лютого 2024 позивачка подала заяву про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок виявилося неможливим з тих підстав, що Договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчено на товарній біржі,а тому постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій.. Враховуючи вказані обставини, позивачка просить визнати договір купівлі-продажу спадкового майна дійсним та право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Вовчанська Г.В.в судове засідання не з"явилися, адвокат надала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують на просять їх задовольнити. Відповідач- об"єднана територіальна громада в особі Доманівської селищної ради надали в судове засідання заяву про розгляд справи у їх відсутність,позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, а також оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку . Із матеріалів справи вбачається,що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить,зокрема , житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі -продажу нерухомого майна, зареєстрованого Універсальною товарною біржею м.Вознесенськ Миколаївської області 17 лютого 2001 року за №113 та зареєстрованого Вознесенським МБТІ Миколаївської області 02 травня 2001 року за реєстровим №182. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] ,що підтверджується рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 24.01.2024 у справі №475/915/23 , копіями свідоцтв про одруження позивачки. Рішенням Доманівського районного суду Микорлаївської області від 24.01.2024 позивачці [PERSON] , як дружині померлого спадкодавця та спадкоємиці першої черги визначено додатковий строк 2 місяці для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. 29 лютого 2024 позивачка подала заяву про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок виявилося неможливо з тих підстав, що Договір купівлі-продажу посвідчено на товарній біржі,всупереч вимогам діючого на момент вчинення договору законодавства,а тому постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальних дій ( постанова номатріуса про відомву у вчинення н6отаріальної дії №189/02-31 від 30.08.2023 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у виді спірного житлового будинку після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору. Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до т. 224 ЦК УРСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Із досліджених судом письмових доказів вбачається, що 17 лютого 2001р. [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований по [ADDRESS] жилою площею 30,6кв.м. з господарськми спорудами. Житловий будинок належав продавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.02.2001р.. Сторонами було досягнуто всіх суттєвих умов договору , покупцем передано продавцеві обумовлену суму грошових коштів та укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 113 від 17.02.2001р. Таким чином, відповідно до вимог ст.47 ЦК УРСР договір купівлі-продажу житлового будинку від 17.02.2001р. за №113, укладений між [PERSON] та [PERSON] , на думку суду, можливо визнати дійсним. Статтями 1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, позивачка [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак через невідповідність правостановлюючого документу вимогам закону не може оформити свої спадкові права нотаріально, а її право на прийняття спадщини суду доведено, суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі..

Outcome: approved