Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

30.07.2024 року позивач ТзОВ «ВЕРРА ФІНАНС» в особі представника-адвоката Царюк М.З. звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що у 2021 році між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. 25.01.2023 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТзОВ «ВЕРРА ФІНАНС» був укладений Договір факторингу, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» передало, а ТзОВ «ВЕРРА ФІНАНС» прийняло право вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. АТ «УКРСИББАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач кредит за Договором у повному обсязі не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 69418,02 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, в заявлених вимогах справу просили розглянути у відсутність їх представника. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що відповідно до укладеного між АТ "Укрсиббанк" та [PERSON] договору про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) № 97097912554000 від 22.07.2021 року, підписавши цей договір відповідач погодився з викладеними у договорі та у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ "Укрсиббанк", які розміщені (оприлюднені) на сайті банку www.my.ukrsibbank.com. Відповідно до п. 1.1 договору банк на підставі наданих відповідачем відповідно до вимог законодавства України документів, відкриває відповідачу та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шоппінг картка 55 grace», розміщені на сайті www.mv.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку. Відповідно до п. 2.1.1 договору, відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 20000,00 грн зі строком його дії до 20.08.2023 року. П. 2.1.4 передбачені умови обслуговування кредиту, так процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки становить 55 % річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55 % річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за багатоготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0 %, пільговий період для погашення заборгованості встановлений 56 днів. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 25-го числа щомісячно мінімальної суми поповнення карткового рахунку - п. 2.5 Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 25.01.2023 року між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Верра Фінанс" укладено договір факторингу № 237, відповідно до якого АТ "Укрсиббанк" відступило ТОВ "Верра Фінанс", а ТОВ "Верра Фінанс" набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] . Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 237 від 25.01.2023 до Договору факторингу № 237 від 25.01.2023, ТОВ "Верра Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 65603,55 грн. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Таким чином, до ТОВ "Верра Фінанс" перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за договором № 97097912554000 від 22.07.2021 року. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договору і за ним станом на 06.06.2024 року рахується заборгованість в розмірі 65603,55 грн, яка складається з: заборгованість за основним боргом - 42233,45 грн, заборгованість за відсотками -22210,10 грн, заборгованість за комісією - 1160,00 грн. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором за тілом кредиту та за процентами підлягають задоволенню. Разом з тим, безпідставними є позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 1160,00 грн, оскільки відповідно до умов договору товариство надало позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін у даній частині визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішенням КонституційногоСуду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 276/4216/16-ц, відповідно до яких, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У зв`язку з вище вказаним позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 1160,00 грн не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов Договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2974,40 грн.

Outcome: partial