Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , - адвокат Дмитрович Н.В., звернулась до суду із заявою, якою просила змінити розмір стягуваних аліментів, присуджених згідно судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2023 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 вересня 2023 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області видав судовий наказ у справі №456/4656/23 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до якого стягнув із [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитини повноліття, починаючи стягнення з 07.09.2023. Стягнув із [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн.40 коп. \~ \~ \~ \~ Так, при постановленні судового наказу суду не були відомі факти, за наявності яких суд прийняв би інше рішення. Позивач вважає, що підстав стягувати із неї як із матері аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] немає, оскільки вона в цілому приймає активну участь у його щомісячному, постійному утриманні та вихованні, розвитку, медичному забезпеченні тощо. Позивач оплачує витрати на додаткові освітні послуги, відвідування всіх екскурсій та заходів позашкільному дозвіллі. З відповідачем [PERSON] , [PERSON] розірвала шлюб. 30.06.2021 року уклала шлюб із [PERSON] . За час шлюбу в [PERSON] народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до трьох річного віку. Отримує соціальну допомогу до трьох річного віку дитини. Не зважаючи на неможливість працювати позивач постійно приймає участь у забезпеченні дитини, грошовими коштами, продуктами харчування, сезонним одягом та взуттям, подарунками на всі свята, придбанням електронної техніки для забезпечення комфортного зв`язку та навчання сина. Боржник бере активну участь у спілкуванні вихованні дитини, щодня з ним спілкується у телефонному режимі. Регулярно цікавиться навчальним процесом дитини, що підтверджується письмовими доказами які вона додає до справи. Мати повністю забезпечує дитину сезонним одягом, починаючи від спідньої білизни, закінчуючи якісним дорогим одягом, продуктами харчування, надає кошти на придбання всього необхідного приладдя для школи. Оплачує витрати для поїздок на екскурсії, на потреби школи та класу. Всі ці витрати на повноцінне утримання сина, [PERSON] , забезпечує її чоловік, [PERSON] . Активну участь у утриманні дитини також приймають бабуся та дідусь зі сторони матері. Відповідач маніпулює дитиною, та не бажає щоб [PERSON] жив із мамою разом зі своїми сестрами. А відтак як [PERSON] так і її син [PERSON] , стали заручниками обставин, від чого страждають двоє, від розлуки та позбавлення материнської уваги та любові, щоденного піклування та догляду. При винесенні Стрийським міськрайонним судом судового наказу про стягнення аліментів суду не були відомі обставини про участь матері в утриманні дитини, наявності у неї на утриманні, ще двох малолітніх дітей, яких вона за законом також зобов`язана утримувати, а також відсутність у неї на праві приватної власності будь якого рухомого та нерухомого майна. Стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки аліментів призведе до порушення прав [PERSON] . В даному випадку, позивач наводить обставини, які мають істотне значення для вирішення питання щодо зменшення розміру стягнення з неї аліментів на утримання сина [PERSON] , оскільки остання хоча і не зареєстрована з ним за одною адресою, але повністю отримує від матері матеріальну допомогу . Відповідач [PERSON] , у запропоновані судом строк відзиву на позовну заяву про зменшення розміру аліментів на дитину не подав. В судовому засіданні [PERSON] , заперечив проти позову, вважає такий безпідставним й таким, звернення з котрим спрямоване виключно на порушення прав дитини, оскільки зазначеним позивачем вже допущена заборгованість по присуджених аліментах, а тепер позивач має намір ще й зменшити те, що й так платить з порушенням. Окрім того наголошує, що з часу присудження аліментів, її матеріальне становище навпаки змінилось у бік покращення, але аж ніяк у бік погіршення. Просив у такому позові відмовити. Позивач та її представник [PERSON] , в судове засіданні не з`явились, однак представник подала до суду заяву, згідно якої просила позовні вимоги задоволити, розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін у справі були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] , й причетність до такого порушення його прав відповідача [PERSON] , за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач [PERSON] , допита в судовому засіданні як свідок, пояснила що проживає в м. Відень Австрійська Республіка. На даний час не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за молодшою дитиною. Максимально бере участь в житті дитини, постійно йому передає одяг, інші речі нові або в стані нових. Завжди здає гроші в школі. Хотіла забрати сина до себе в м. Відень, однак відповідач не дає дозволу. Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторонами у цій справі, що ними не заперечується,. 14 вересня 2023 року Стрийським міськрайонний судом Львівської області прийнято судовий наказ, відповідно до якого, з [PERSON] , стягуються на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина, [PERSON] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в попередньому судовому засіданні пояснила, що вона не працює, знаходиться в декретній відпустці, максимально бере участь в вихованні дитини, передає передачі, солодощі, ковбаси, сири, новий одяг, на 50 євро накупила футболок багато, в школі завжди все в порядку, завжди все здає на потреби школи. Дитина має все. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо збільшення/зменшення аліментів, зміни способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом України\~(надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України. Згідно із\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають\~зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом\~статей 180, 181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; \~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; \~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; \~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; \~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів \~; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст.182 СК України). Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень\~ст. 183 СК України.\~\~ У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за єдиним унікальним номером 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову за результатами розгляду цієї справи. Аналізуючи наведені вище положення законодавства, слід дійти висновку, що розмір аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені ним, та на які посилаються сторони у конкретній справі. При цьому право застосування норми закону належить суду. На переконання суду, зібраними у цій справі доказами не підтверджується та обставина, що матеріальний стан позивачки [PERSON] після присудження до стягнення з неї у вересня 2023 року аліментів на малолітнього сина [PERSON] [INFO] , у частці від заробітку (доходу) у розмірі частини з усіх його видів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, змінився у бік погіршення, або ж істотно погіршився стан його здоров`я, чи бодай якось змінився його сімейний стан. Окрім того, суд звертає увагу, що статтею 183 СК України регламентовані розміри аліментів у випадку їх присудження до стягнення у частці від заробітку (доходу) батька, а саме - на рівні однієї чверті такого на одну дитину, однієї третини такого на двох дітей та половини такого на трьох і більше дітей, - й такі розміри аліментів визначені як мінімальні гарантії для забезпечення\~належного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.\~Тобто, у даному конкретному випадку має місце стягнення з позивачки [PERSON] аліментів на рівні однієї чверті його заробітку (доходу) матері на її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , чим, власне судом при видачі у вересня 2023 року судового наказу й було забезпечено можливість належного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку вказаної дитини на рівні, мінімально гарантованого законом, й зменшувати такий розмір аліментів суд вважає неприпустимим, тим-паче з чверті до десятини заробітку позивачки [PERSON] , як він про це просить. Відтак\~у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] \~про зменшення розміру аліментів на дитину\~слід відмовити повністю за їх недоведеністю. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1 211 грн. 20 коп. й підтверджуються квитанцією одного з відділень АТ КБ «ПриватБанк», слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, зокрема покласти на позивачки [PERSON] , в силу ухвалення рішення у цій справі на користь відповідача [PERSON] . Доказів понесення сторонами у цій справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали не містять.

Outcome: approved