Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

Адвокат \~Петричка О.Є.,\~який діє\~в інтересах\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~звернувся у\~суд із\~позовом до\~ [PERSON] \~ про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що станом на 15.04.1991р. у господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожному з яких належала 1/4 частка колгоспоного двору. Рішенням Снятинського районного суду від 15.11.2022р. за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] 07.06.2024р. позивачі звернулись до державного реєстратора Снятинської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на їхні частки, але отримали рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки відсутній розподіл часток права власності між членами колгоспного двору. Представник позивачів просив визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/4 частці житлового будинку [ADDRESS] . Представник позивача, адвокат Петричка О.Є. подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачів, позов підтримав повністю та просив його задоволити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки №357 від 21.02.2022р., виданої Снятинською міською радою, станом на 15.04.991р. в господарстві у [ADDRESS] були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , 1931 р.нар., син [PERSON] , 1964 р.нар., невістка [PERSON] , 1967 р.нар., онук [PERSON] , 1990 р.нар. Рішенням Снятинського районного суду від 15.11.2022р. за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за [PERSON] зареєстровано 1/2 частка житлового будинку з господарськими бувілями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №73622720 від 13.06.2024р., державним реєстратором відмовлено [PERSON] та [PERSON] у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме відсутній розподіл часток права власності між членами колгоспного двору. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що невизначеність часток у колгоспному дворі не є підставою відмови у захисті права позивачам, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачі, кожен зокрема, набули право власності по 1/4 частці житлового будинку [ADDRESS] . На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved