Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

У липні 2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», шляхом формування документа в системі «Електронний суд», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.10.2021 року у розмірі 86817 грн.14 коп., з яких: 71815,61 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15001,53 грн - заборгованість за простроченими відсотками та покласти на відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 07.10.2021 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між Банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. На підставі укладеного договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер [NUMBER] строком дії до 10/24, тип- Master Card World black edition. Позивач зазначає, що відповідач користувався кредитним лімітом відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно із Положенням про порядок еміссії та еквайрінгу платіжниї інструментів, що затверджена Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом , але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим вчинив порушення умов договору та положень цивільного законодавства, оскільки договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тобто, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 27.06. 2024 року у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.10.2021 року у розмірі 86817 грн.14 коп., з яких: 71815,61 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15001,53 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 1 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, встановлено відповідачу строк 15 днів з дня утримання ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому останній просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2021 [PERSON] року підписав Заяву про приєднання до до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 07.10.2021 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між Банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. На підставі укладеного договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер [NUMBER] строком дії до 10/24, тип- Master Card World black edition, що підтверджується випискою до рахунку. Оскільки відповідач користувався кредитним лімітом відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно із Положенням про порядок еміссії та еквайрінгу платіжниї інструментів, затвердженим Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. 07.10.2021 року [PERSON] власноруч на планшеті підписано Паспорт споживчого кредиту та Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в яких погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком, зокрема визначено процентну ставку 36 відсотків річних. 07.10. 2021 року о 10:04:45 год [PERSON] одноразовим ідентифікатором з використанням ОТР пароля підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій визначено процентну ставку у розмірі 36 % річних для карти Master Card World black edition Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти, які останнім не повернуто позивачу. Отримані відповідачем кредитні кошти відображені виписці по рахунку, доданої до позовної заяви, в якій відображено користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що позивач по справі отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків. Зобов`язання зі своєчасного повернення грошових коштів за договором відповідач не виконав, що відображено у розрахунку заборгованості та виписці по договору. Так, заборгованість відповідача перед позивачем ,за тілом кредиту складає 71815,61 грн. З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Також, судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що [PERSON] 07.10.2021 року підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам, а саме 36 % річних для карти Master Card World black edition. Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо розміру процентів за користування кредитними коштами у розмірі 36 % річних. Як зазначено вище, Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, паспорт споживчого кредиту , в яких містяться, зокрема, базова процентна ставка за кредитом, підписані [PERSON] . Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Таким чином, між АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кошти в вигляді кредитного ліміту, на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних . З наданих позивачем доказів вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти. Водночас відповідач свої зобов`язання за договором виконав не належним чином, тіло кредиту та відсотки за користування кредитом сплатив не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 27.06. 2024 року має перед банком заборгованість за договором без номеру від 07.10.2021 року у розмірі 86817 грн.14 коп., з яких: 71815,61 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15001,53 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Долучена позивачем на підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитним договором банківська виписка має статус первинного документу згідно Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, а відтак є належними та допустимими доказами у справі, оскільки зазначена у ній інформація підтверджує рух коштів по банківському рахунку відповідача, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справі № 554/4300/16. За таких обставин, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки він є обґрунтованим, його розмір підтверджений належними та допустимими доказами, а відповідачем, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не спростовано обставини, на які посилається позивач. З урахуванням викладеного, наявні підстави для захисту майнових прав позивача у визначений ним спосіб та задоволення у повному обсязі позовних вимог стягнення з відповідача в судовому порядку заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.10.2021 року у розмірі 86817 грн.14 коп., з яких: 71815,61 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15001,53 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved