Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачки про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 188'424,07 грн. та 3028 грн. судового збору. В обґрунтування позову покликається на те, що 05.04.2021 Позивач та Відповідачка уклали Угоду №С-001-108414-21-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (далі - Кредитний договір). Згідно з Кредитним договором Відповідачка отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого ліміту Кредитної лінії. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 58,8% річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8% річних (2,9% в місяць) по торгових операціях, згідно з Тарифами Банку. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з Кредитним договором. Станом на дату подання заяви Відповідачка не повернула отриманий кредиту встановлений термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач був змушений звернутись до суду, просить позов задовольнити. Ухвалою від 19.08.2024 cуд відкрив провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте у позовній заяві зазначає, що просить проводити розгляд справи без її участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. Водночас, суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суду також не подано будь-яких інших доказів, які доводять об`єктивну неможливість відповідача прибути у судове засідання, прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, а також неможливість забезпечити участь у судовому засіданні уповноваженого представника. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням заочного рішення. При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частинах 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 05.04.2021 Позивач та Відповідачка уклали Угоду №С-001-108414-21-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (а. с. 15). Згідно з Кредитним договором Відповідачка отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого ліміту Кредитної лінії. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 58,8% річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8% річних (2,9% в місяць) по торгових операціях, згідно з Тарифами Банку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У частині 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у цьому випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав. Як вбачається з матеріалів справи, останню сплату по Кредитному договору Відповідачка здійснила 04.10.2021 (а. с. 16). Отже, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості, станом на 06.06.2024 загальна сума заборгованості за кредитом становить 188'424,07 грн., яка складається із: 74'994,19 грн. - прострочений борг; 113'429,88 грн. - прострочені проценти (а. с. 18). Позивач 15.05.2024 року направляв Відповідачці вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань (а. с. 19-20). Однак остання належним чином не відреагувала та зобов`язань за Кредитним договором не виконала. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановив, що дійсно у Відповідачки наявна заборгованість по договору. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved