Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно. На обґрунтування вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що в грудні 2017 року сторони уклали шлюб. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Син знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач проживає окремо, не надає допомогу на утримання неповнолітнього сина. Посилаючись на викладене, позивачка просила про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] до повноліття останнього. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 06.02.2023 року. Ухвалою від 27.02.2023 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 30.03.2023 року по справі ухвалене заочне рішення. 18.04.2023 року від відповідача надійшла заява про перегляд заочного судового рішення по вказаній справі. Ухвалою від 01.06.2023 року заочне рішення скасоване та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.07.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, оскільки відповідач за первісним позовом заперечує своє батьківство по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим просив суд призначити по справі судово-генетичну експертизу, за результатами якої виключити відомості про нього як про батька малолітнього [PERSON] , [INFO] . 05.07.2023 року зустрічна позовна заява була залишена без руху та позивачу за зустрічним позовом наданий строк для виправлення виявлених недоліків. 28.08.2023 року зустрічний позов прийнятий до провадження, об`єднаний в одне провадження із первісним позовом та суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 13.09.2023 року від позивачки за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона заперечила проти задоволення позову, оскільки малолітній [PERSON] дійсно є сином відповідача за первісним позовом. За клопотанням відповідача за первісним позовом ухвалою суду від 29.09.2023 року була призначена по справі судова молекулярно-генетична експертиза для вирішення питання походження дитини позивачки за первісним позовом від позивача за зустрічним позовом та провадження у справі зупинене. 22.12.2023\~року до\~суду надійшло\~повідомлення експерта\~про неможливість\~проведення експертизи\~від 14.12.2023,\~у зв`язку\~з чим\~ухвалою суду\~від 05.01.2024\~року провадження\~у справі\~було поновлене.\~ 29.01.2024 року по справі повторно призначена судова молекулярно-генетична експертиза для вирішення питання походження дитини позивачки за первісним позовом від позивача за зустрічним позовом та провадження у справі зупинене, витрати, пов`язані з проведенням експертизи до закінчення розгляду справи були покладені на позивача за зустрічним позовом [PERSON] 15.04.2024 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи від 08.04.2024, у зв`язку з тим, що 14.03.2024 року сторони з дитиною з`явились для відбору порівняльних зразків, але [PERSON] відмовився оплачувати витрати на проведення експертизи. 29.04.2024\~року ухвалою\~суду провадження\~у справі\~було поновлене.\~ 04.07.2024 року ухвалою суду закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Від позивачки за первісним позовом надійшла заява про підтримання первісного позову про стягнення аліментів та розгляд справи за її відсутності. Відповідач за первісним позовом до суду не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням за вказаною ним в зустрічному позові адресою. До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на первісний позов. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, позивачка заявила про розгляд справи за її відсутності, відповідач за первісним позовом не з`явився в судове засідання, натомість пред`явив зустрічний позов, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію довідки від 19.09.2018 року; копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про народження; копію ухвали Баштанського районного суду Миколаївської області від 22.07.2019 року №468/890/19-ц; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.12.2019 року №468/1360/19-ц; копію свідоцва про шлюб; копію свідоцтв про народження; копію актового запису про народження [PERSON] ; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 14.10.2023 року), суд приходить до висновку про можливість задоволення первісного позову та необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову. У ході судового розгляду встановлено, що сторони 01.12.2017 року уклали шлюб, який був розірваний за рішенням суду від 12.12.2019 року. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та сторони не досягли домовленостей щодо способу та розміру участі батька в утриманні дитини. Що стосується вимог зустрічного позову про виключення відомостей про відповідача як про батька дитини позивачки із актового запису про народження дитини, то суд виходить з наступного. Згідно з ч.1, 3 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України та ст. 136 Сімейного кодексу України саме відповідач за первісним позовом, оспорюючи своє батьківство щодо дитини при наявності заперечень щодо цього матері дитини, має належними допустимими та достатніми доказами довести обґрунтованість своїх вимог та відсутність між ним та дитиною кровної спорідненості. Як вказано вище, за клопотанням відповідача двічі ухвалами суду від 29.09.2023 року та від 29.01.2024 року була призначена по справі судова молекулярно-генетична експертиза для вирішення питання походження дитини позивачки за первісним позовом від позивача за зустрічним позовом та провадження у справі зупинене. Позивачку було зобов`язано з`явитись разом з малолітньою дитиною для проведення експертизи, а відповідача з`явитись до експерта та сплатити вартість вказаної експертизи. 15.04.2024 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи від 08.04.2024, у зв`язку з тим, що 14.03.2024 року сторони з дитиною з`явились для відбору порівняльних зразків, але [PERSON] відмовився оплачувати витрати на проведення експертизи. Статтею 109\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Вказане є підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову про виключення\~відомостей про\~ [PERSON] \~як про\~батька з\~актового запису\~про народження\~малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] . Вирішуючи вимоги первісного позову про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини\~заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки законом визначені розміри аліментів в частці від доходу платника в залежності від кількості утриманців, які можуть стягуватись судом взагалі в безспірному порядку шляхом видачі судового наказу, то, ставлячи питання про стягнення аліментів на відповідну кількість утриманців у більшому розмірі, позивач має надати відповідні докази, які підтверджують можливість стягнення аліментів в більшому розмірі, і навпаки - ставлячи питання про стягнення аліментів на відповідну кількість утриманців у меншому розмірі, відповідач має надати відповідні докази, які підтверджують необхідність стягнення аліментів в меншому розмірі. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідач є особою працездатного віку. Комплекс вказаних обставин свідчить про те, що відповідач за своїм віком станом здоров`я, може і повинен надавати допомогу своїй дитині. З урахуванням встановлених вище обставин щодо наявності у сторін неповнолітньої дитини, за відсутності домовленостей між сторонами щодо способу та розміру участі батька в утриманні дітей та за відсутності обставин, які звільняють відповідача від його обов`язку по сплаті аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання одної неповнолітньої дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника. За такого первісний позов підлягає задоволенню. Оскільки за\~даною категорією\~справ позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору та\~позов підлягає\~задоволенню,\~тому з\~відповідача на\~підставі ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved