Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] подав до Миколаївського районного суду Львівської області позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. В обґрунтування вимог заявлених вимог покликається на те, що у 2015 році відповідач уклав шлюб з їхньою матір`ю, під час якого у них народилась дівчинка [PERSON] , та відповідач в 2019 році удочерив його сестру [PERSON] . Згодом у 2021 році [PERSON] з матір`ю загинула внаслідок отруєння чадним газом. Після смерті матері , відповідач, позивач та його сестра [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати разом. Їхні стосунки погіршувались, оскільки відповідач неодноразово вчиняв фізичне, психологічне насильство відносно позивача та [PERSON] . Зазначив, що відповідач не цікавився успіхами доньки у навчанні, її здоров`ям, не забезпечував відповідного догляду. У травні 2022 року позивач почав проживати окремо, а його сестра залишилась проживати з вітчимом. У листопаді 2022 його сестра повідомила, що відповідач неодноразово вчиняє відносно розпусні дії, по вказаному факту були внесені відомості за ч. 2 ст. 156 КК України. Після чого відповідач виїхав з будинку. Оскільки відповідач не виконує свої батьківських обов`язків відносно [PERSON] , свідомо самоусунувся від забезпечення її морального та духовного розвитку, вчинення розпусних дій сексуального характеру, а тому підлягає позбавленню батьківських обов`язків. Відтак відповідач, як рідний брат може здійснювати опіку над сестрою та може забезпечити сестрі повноцінне та безтурботне життя, а тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та встановити над [PERSON] опіку на призначити його опікуном. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. На адресу суду 01.05.2023 надійшло клопотання від представника виконавчого комітету Новороздільської міської ради про розгляд справи за його відсутності . На адресу суду 03.05.2023 від представника позивача адвоката Іванова О.О. надійшла заява про проведення судового засідання, яке призначене 04.05.2023 у відсутності позивача та його представника, просив зобов`язати орган опіки та піклування Новороздільської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . Від представника відповідача - адвоката Ратича Т.М., 15.05.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки [PERSON] він удочерив, та потрапивши під чужий вплив вона обмовила відповідача, звинувативши його у вчиненні кримінального правопорушення. Також категорично заперечив щодо вчинення будь-яких насильницьких дій відносно доньки, вказав, що до кримінальної, адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень не притягався. Зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключний і надзвичай спосіб впливу на недобросовісних батьків, а позивач жодним чином не довів винної поведінки відповідача та нехтуваннями ним своїх обов`язків, тому просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 30.05.2023 зобов`язано виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області, як орган опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] та висновок щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] . На адресу суду 26.06.2023 надійшло клопотання від представника позивача адвоката Іванова О.О. про відкладення розгляду справи. На адресу суду 24.07.2023 надійшло клопотання від представника третьої особи про відкладення розгляду справи та надання часу для підготовки висновку. На адресу суду 09.08.2023 надійшло клопотання від представника позивача адвоката Іванова О.О. про відкладення розгляду справи. На адресу суду 04.09.2023 надійшло клопотання від представника позивача адвоката Гнідець О.М. про відкладення розгляду справи. На адресу суду 18.09.2023 надійшло клопотання від представника позивача адвоката Гнідець О.М. про відкладення розгляду справи. На адресу суду 18.09.2023 надійшло клопотання від представника третьої особи про відкладення розгляду справи. Від представника позивача адвоката Гнідець О.М. 16.10.2023 надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання у відсутності позивача та його представника, просила призначити судовий розгляд справи. На адресу суду 16.10.2023 надійшло клопотання від представника виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області, у якому не заперечує щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] та просить долучити до матеріалів справи відповідний висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] [INFO] . Щодо встановлення опіки заперечують, оскільки відповідно до ч.1 ст. 243 СК України, питання доцільності призначення піклування над неповнолітньою особою може розглядатися за умови набуття нею статусу дитини , позбавленої батьківського піклування. Ухвалою від 16.10.2023 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті . На адресу суду 29.11.2023 надійшло клопотання від третьої особи про відкладення розгляду справи. На адресу суду 04.01.2024 від представника позивача - адвоката Гнідець О.М. надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії виписки з рахунку [PERSON] та фотознімки з додатку «Приват24» про рух коштів по даній картці. На адресу суду 16.01.2024 надійшло клопотання від третьої особи про розгляд справи у відсутності її представника, щодо задоволення позову про позбавлення батьківських прав не заперечує, щодо позову в частині призначення опікуна просить відмовити. Ухвалою суду від 20.02.2024 на клопотання представника відповідача зупинено провадження у цивільній справі №447/542/23 до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України. Постановою Львівського апеляційного суду від 25.07.2024 апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Гнідець О.М. задоволено. Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20.02.2024 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Миколаївського районного суду Львівської області. У судовому засіданні представник позивача адвокат Гнідець О.М. просила позовні вимоги задовольнити. Представника відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні допита за участю психолога [PERSON] , яка повідомила, що навчається в Тужанівській ССО, у 9 класі, проживає за адресою: [ADDRESS] . З весни 2023 року проживає з братом. З вітчимом з листопада 2022 року не спілкується, так як він заблокував її мобільний номер телефону. За час спільного проживання він її бив та кричав, за те, що не застелила ліжко, щось забула, затрималася. Певний час проживала з тіткою [PERSON] , але хоче жити з братом [PERSON] , з яким і проживає на даний час. Вказала, що коли жила мама у неї з вітчимом були нормальні відносини, після смерті мами відносини зіпсувалися. Батько весною 2022 року домагався її, проте вона нікому про це не говорила, тримала все в собі і написала заяву в листопаді 2022 року в присутності [PERSON] . У судовому засіданні допита свідок [PERSON] , повідомила, що працює на посаді директора в школі Тужанівський заклад середньої освіти І-ІІІ ступеня та є троюрідною тіткою мами [PERSON] ,. Зазначила, що з 28 листопада 2022 року [PERSON] перебувала під її опікою та її чоловіка, вони її одягали, харчували, оплачували гуртки, [PERSON] за цей період з дитиною не спілкувався, про навчання та стан здоров`я дитини не цікавився. Відповідач 02.12.2022 виїхав з будинку за адресою: [ADDRESS] , діти залишилися без опалення, газ був відключений. Наприкінці листопада 2022 року до неї звернулася [PERSON] , яка повідомила, що вітчим [PERSON] підіймає на неї руку, б`є її, цей випадок був не перший, оскільки влітку розмовляла з відповідачем, який сказав, що він все усвідомив, справді дав ляпаса по сідницях. Зверталася до органу опіки про повернення пенсійних грошей по втраті годувальника. Зазначила, що в лютому 2023 році [PERSON] передав картку АТ КБ «Приватбанк» «Юніора», коли її активували на ній було 50 грн., надалі 22.09.2023 від [PERSON] надійшли кошти в розмірі 15 000 грн., які 25.09.2023 були ж ним повернені назад. Повідомила, що з червня 2023 року [PERSON] почала проживати за адресою: [ADDRESS] , разом з братом [PERSON] , і проживає там по даний час. Про обставини домагання вітчимом [PERSON] дізналася, коли позивач надіслав фото переписки його з [PERSON], після чого написала заву до органу соціального захисту. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 39 від 16.02.2023, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.8). Відповідно до висновку про стан здоров`я опікуна виданого КНП «Новороздільська міська лікарня» Поліклініка, [PERSON] здоровий. Згідно з довідкою форми ОК-5, виданої Пенсійним фондом України, [PERSON] за 2022 рік у період з січня по травень отримав 87 367, 32 грн. (ас..10-11). Відповідно до свідоцтва про народження (виданого повторно) серії [NUMBER] , народилась [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00038490197 від 14.02.2023, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ст.126 СК України(а.с.13) Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №000388489873 від 14.02.2023, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що складено актовий запис №05 від 14.08.2015, після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2022 внесено відомості та присвоєно номер кримінального провадження №12022141250000441 за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.156 КК України(а.с.15). Згідно з листом ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 08.01.2024, у кримінальному провадженні № 12022141250000441 від 01.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 156 КК України 27.12.2023 прийнято рішення про закриття у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 94). Відповідно до пояснень [PERSON] , наданих 30.11.2022 працівникам поліції, відповідач зазначив, що після звернення [PERSON] із заявою про вчинення ним кримінального правопорушення щодо неї, не бажає бути її «названим батьком», займатися її вихованням та проживати з нею (а.с. 17-18). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори від 28.10.2003, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] (а.с.21). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , є власністю [PERSON] (а.с.22-23). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , народився [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.40 зворот). Відповідно до листа №32 від 31.01.2023, відділення соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю, що перебувають у СЖО та потребують сторонньої допомоги НТЦСО інформує, що протягом місяця січня 2023 року працівниками відділення було здійснено кілька візитів у сім`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На момент візитів дверей у будинку ніхто не відчиняв. Із слів сусідів ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) стало відомо, що [PERSON] разом із своєю співмешканкою із початку грудня 2022 року за даною адресою не проживає. На контакт із працівниками відділення [PERSON] не йде, оскільки візит у відділення соціальної роботи проігнорував, на телефонні дзвінки не відповідає. На даний час [PERSON] ( [INFO] ) проживає за адресою: [ADDRESS] , у сім ї своєї тітки [PERSON] . Зі слів жінки стало відомо, що батько [PERSON] упродовж останніх двох місяців не цікавиться життям та здоров`ям дівчинки, не спілкується з нею та не забезпечує дитину фінансово. Також зі слів [PERSON] стало відомо, що її батько [PERSON] заблокував профіль дівчинки на своїх сторінках у соц. мережах, чим обмежив доступ у спілкуванні з дитиною. Наразі повне забезпечення [PERSON] здійснює сім`я [PERSON] (а.с.99). Згідно з наказом №01-06/16 від 17.05.2023, виданого службою у справах дітей Новороздільської міської ради, тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , в сім`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.101). Згідно з довідкою командира військової частини [PERSON] [NUMBER] №1843/9687 від 26.08.2023 солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 14.01.2023 Відповідно до довідки №1843/3296 від 20.02.2024, виданої командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , солдат [PERSON] дійсно проходить військову службу у військовій частині № [NUMBER] на посаді водія їдальні взводу забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення (а.с.127). У листі, наданому третій особі, командир військової частини [NUMBER] від 05.09.2023 , повідомив, що за результатами бесіди військовослужбовець [PERSON] заперечив щодо не виконання ним своїх батьківських обов`язків, з позбавленням батьківських прав не погоджується, проте відмовився письмово викласти свою позицію. Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради Стрийського району Львівської області №385 від 21.09.2023, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-III) та Конвенції ООН про права дитини (далі Конвенція). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Як зазначено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р. - п. 15. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. П. 16. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст.18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що відповідач не цікавився своєю дитиною та її розвитком, не бере участі у її вихованні, не дає кошти на дитину. Такі дії відповідача свідчать про умисне ухилення від виконання ним своїх обов`язків по вихованню дитини. Надаючи оцінку аргументам сторін, суд звертає увагу на те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд констатує, що права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно переконатися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до п.п. 15, 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17). Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, куди мобілізувався добровільно у грудні 2022 року. Разом з цим, суд враховує, що з моменту перебування на військовій службі ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зокрема в частині матеріального забезпечення дитини, організації навчального процесу дитини, спілкування з дитиною, самоусунувся від виховання та утримання дитини, не виявляє у відношенні до дитини батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків та нехтування своїми батьківськими обов`язками, в розумінні встановлених законодавчих положень. При цьому, суд враховує, що жодних об`єктивних перешкод для виконання ним батьківських обов`язків в частині матеріального забезпечення дитини та спілкування з дитиною не існує, а перебування відповідача на військовій службі не виключає об`єктивну можливість належно здійснювати батьківські обов`язки. Суд зазначає, що під час розгляду справи доказів протилежного відповідачем суду подано не було, в тому числі і стосовно матеріального забезпечення відповідачем своєї дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, відповідач протягом тривалого розгляду справи в суді жодного разу не брав участі в судовому засіданні та особисто не надав будь яких пояснень з приводу предмету та підстав заявленого позову. За таких обставин, враховуючи висновок виконавчого комітету Новороздільської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] , суд дійшов переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що вона, згідно з ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом. Щодо встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , та призначення її опікуном брата [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до п.21 постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» № 866 від 24 вересня 2008 (далі по тексту «постанова КМУ №866 від 24.09.2008), для надання дитині статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем походження дитини протягом двох місяців повинна зібрати необхідні документи (свідоцтво про народження дитини та документи, що засвідчують обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування). Згідно з пунктом 24 постанови КМУ №866 від 24.09.2008, статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям: батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду. Після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). Відтак, після набрання судовим рішенням законної сили та надання дитині [PERSON] , [INFO] , спеціального статусу, над нею може встановлюватись піклування відповідно до положень ч. 3 ст. 243 СК України, а тому в частині позову про призначення опіки слід відмовити.

Outcome: partial