Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося в суд з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 20 липня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 6879731 про надання споживчого кредиту через інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток. Згідно з кредитним договором, товариство надало відповідачу кошти в сумі 16000 грн, що було перераховано на платіжну картку відповідача, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Також, 20 липня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору №6879731 про надання кредиту. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Авентус Україна» збільшило відповідачу суму кредиту на 6000 грн. Загальна сума кредиту становить 22000,00 грн. Сторони домовились внести зміни в п. 1.3 Договору та викласти в новій редакції, а саме: сума кредиту складає 22000,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена в Договорі на дату його укладення складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29 653,85% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 27 238,98%. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Договорі на дату його укладення збільшиться та складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 179608,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 178 951,30 грн. Відповідач не здійснював оплати за кредитним договором. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27 травня 2024 року між ТзОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТзОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту lisuku2@gmail.com зазначену при укладанні кредитного договору відповідного повідомлення. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача перед товариством складає 82 416,40 грн, а саме: 22 000 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 39 402 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 21014,40 грн - нараховані відсотки за 48 календарних днів. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позові викладене клопотання розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав. Так, між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем [PERSON] 20.07.2023 року укладено договір № 6879731 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Договір підписано відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором С1749, 20 липня 2023 року 00:37:53. У договорі маються реквізити сторін, зокрема і споживача [PERSON] , його РНОКПП, дані паспорта та місця реєстрації (а.с.15-19). У даному кредитному договорі визначені такі його істотні умови: сума кредиту складає 16000,00 гривень (п. 1.3), строк кредиту - 360 днів (п. 1.4), стандартна процентна ставка становить 1,99% від суми позики за кожний день користування позикою у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.5.1 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування позикою відповідно до п.4.3 цього договору. Також, 20.07.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 6879731 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Додаткову угоду підписано відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором А5581, 20 липня 2023 року 13:47:53. У додаткові угоді маються реквізити сторін, зокрема і споживача [PERSON] , його РНОКПП, дані паспорта та місця реєстрації (а.с.79). Відповідно до умов додаткової угоди до Договору №6879731 сторони домовились збільшити суму кредиту на 6000 грн, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: 1.1 викласти п.1.3 Договору в наступній редакції: «1.3 сума кредиту складає 22000 грн. Тип кредиту - кредит» (а.с.79). Грошові кошти позивачем було перераховано 20 липня 2023 року на платіжну картку відповідача, яка вказана останнім особисто в заяві про отримання кредиту. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту (а.с. 21-25), який підписано відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до реєстру боржників від 27 травня 2024 року заборгованість за кредитним договором № 6878731 від 20 липня 2023 року, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 61402 грн, що складається з 22000 грн заборгованості за тілом кредиту, 39402 грн - заборгованості за відсотками (а.с. 37). В подальшому, 27 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 73-78). За Договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , що підтверджується Актом прийому-передачі реєстру від 04 червня 2024 року та витягом з реєстру боржників (а.с. 78, 37). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення (а.с. 26). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. В силу вимог ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Отже, кредитний договір між сторонами було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Авентус Україна» було надіслано відповідачеві за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який останнім і було використано для підтвердження підписання кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача 82 416,4 грн заборгованості за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с. 10) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд керується вимогами ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. суду надано: договір про надання правової допомоги №17/07-2024 від 17 липня 2024 року, акт прийому-передачі виконаних робіт згідно договору №17/07-2024 від 17 липня 2024р., ордер на надання правничої (правової) допомоги, рахунок на оплату по замовленню №3439/18/07 від 18 липня 2024 р. (а.с. 60, 27, 83, 23). Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи, але заявлений розмір витрат є дещо завищеним, не достатньо обґрунтованим та непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, тому підлягає частковому стягненню в розмірі 8000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved