Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших осіб, які беруть участь у справі: [PERSON] просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , а відповідачка - його матір`ю. 11 квітня 2012 року Долинський районний суд Івано-Франківської області у своєму рішенні ухвалив відібрати малолітнього сина [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передати його на виховання батькові. Таке рішення було винесено з огляду на негідну поведінку відповідачки, оскільки вона не виконувала своїх обов`язків по відношенню до сина, на момент обстеження їх місця проживання відповідною службою перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Через свою недбалість і нехтування батьківськими обов`язками вона довела здоров`я сина до критичного стану, в нього виявили анемію легкого ступеня, дефіцит маси тіла на 9%, функціональне захворювання шлунково-кишкового тракту. Після винесення вищевказаного рішення відповідачка запевняла, що змінить свою поведінку, проте і надалі не піклувалася про сина, зловживала алкогольними напоями. На грунті такої поведінки, постійних скандалів між ними був розірваний шлюб, син залишився проживати з ним. Після розірвання шлюбу відповідачка порвала з ними будь-які зв`язки, зовсім перестала приймати участь у вихованні та утриманні дитини. З того часу тільки він опікується своїм сином, забезпечує йому належні умови для проживання, доглядає за ним, виховує та піклується про його здоров`я. Натомість [PERSON] більше 12 років не з`являється у житті сина, не виявляє бажання з ним спілкуватися, доглядати чи виховувати його. Вона зловживає спиртними напоями та не вчиняє будь-яких дій, щоб розкаятись чи змінитись, тому вважає, що позбавлення батьківських прав такої матері відповідатиме інтересам дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Додатково вказав, що сина він забрав до себе, коли йому було пів року. Він тоді працював у три зміни, а відповідачка пропадала з дому на кілька днів. У зв`язку з цим він звертався в Службу у справах дітей. Сина відібрали від відповідачки, а потім передали його йому. З того часу дитину він виховує особисто. Відповідачка ж ним не цікавиться, не навідує його, не телефонує, продовжує вести аморальний спосіб життя. Він зустрічав її три року тому в Долині, запитав, чому вона не вітає сина з днем народження, на що вона відповіла, що приїде до нього, коли матиме гроші, бо ж він утримуватиме її в старості. [PERSON] не бере участі в утриманні та вихованні дитини, тому він звернувся до суду з даним позовом, оскільки позбавлення батьківських прав відносно такої матері буде давати підстави синові, який росте без неї та не знає її, не брати участь в її утриманні на старості. Сина забрали від мами, коли йому було 5 місяців. З цього часу він вживу свою матір не бачив. Ні мама, ні бабуся по її лінії, не цікавляться дитиною. Після відібрання сина, відповідачка зі своєю мамою та тіткою приїжджали до нього, проте вони були в стані алкогольного сп`яніння, кричали, погрожували йому. А після того, як він відправив їх додому, вони вже більше до них не навідувались. Йому з вихованням сина допомагає його (позивача) мама. Зараз хлопчик є учнем 7 класу. Він самостійно його утримує, не пред`являв виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідачки до примусового виконання, оскільки остання не може дати ради зі своїм життям, а син її тим більше не цікавить. Натомість він створив всі умови для дитини, є для нього сім`єю, дбає про нього. Представник позивача підтримав позицію свого довірителя, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] , незважаючи на неодноразові виклики, в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про день, час та місце судового засідання шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 24), які повернулись до суду з відмітками про їх отримання (а.с. 26, 44, 45, 68), та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 56). Причин неявки не повідомила, відзиву та будь-яких заяв і клопотань щодо процесуальних питань від неї до суду не надходило. В судовому засіданні представниця органу опіки та піклування Вигодської селищної ради Шопоняк Н.М. підтримала висновок, згідно з яким орган опіки та піклування Вигодської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її сина [PERSON] . Також вказала, що вони двічі виїжджали за місцем проживання відповідачки, проте будинок був закритий. Сусіди повідомили, що відповідачки не бачили і вони не хочуть нічого спільного ні з нею, ні з її сім`єю мати через аморальну поведінку останньої. Представники Служби також зв`язувались із старостою села, навідувалися у місця, де могла б перебувати відповідачка, однак і там її не знайшли. Вони передавали через осіб, з якими остання проводить час, про розгляд питання про позбавлення її батьківських прав, однак у Службу вона так і не з`явилася. Дитиною не цікавиться, записана матір`ю тільки у свідоцтві про народження. Вона також ніколи не навідувалась у школу, де навчається її син. Під час спілкування з хлопчиком, він повідомив, що мами не знає. Дитина проживає з батьком. Вони без будь-якого попередження виїжджали за місцем їхнього проживання та встановили, що в будинку було надзвичайно чисто, хоча там проживає сам чоловік (позивач) з сином, обладнана та чиста кухня, в будинку затишно, для дитини створені усі умови для проживання, навчання, дозвілля. Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 09.05.2024 відкрито провадження у даній справі, призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін, зобов`язано орган опіки та піклування Вигодської селищної ради надати висновок на виконання своїх повноважень щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] 01 липня 2024 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] 02 липня 2024 року представник позивача подав заяву, в якій просив проводити підготовче судове засідання за їх відсутності, до якої долучив акт обстеження та клопотав про допит свідків. Ухвалою суду від 02.07.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду, задоволено клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні 31.07.2024 постановлено протокольною ухвалою про заочний розгляд справи, допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , прийнято відмову від допиту свідка [PERSON] , заслухано думку малолітнього [PERSON] 05 серпня та 24 вересня 2024 року представник позивачів у системі "Електронний суд" сформував заяву на обґрунтування раніше поданих доказів, клопочучи про поновлення строку на їх подання, та долучає докази на підтвердження їх направлення іншим учасника справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.2011, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2012 малолітнього [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передано його на виховання батьку [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на корсить [PERSON] на сина [PERSON] аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підставою для задоволення вказаного позову слугувано неналежне виконання матір`ю своїх обов`язків щодо дитини (а.с. 47-48). Виконавчий лист про стягнення аліментів до примусового виконання не пред`явлено, на що вказує відповідна інформація з АСВП (а.с. 12-13). На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2014 шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з батьком [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з акта від 27.06.2024, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Проживає разом з сином [PERSON] , 2011 р.н., та самостійно його виховує (а.с. 40) Як зазначено в повідомленні Лолинського старостинського округу № 33/03-12/4 від 27.05.2024, [PERSON] проживає в с. Максимівка. За час проживання на території села до Лолинського старостинського округу заяви на її неправомірні дії, що призводять до порушення громадського порядку, не надходили. Серед населення авторитетом та повагою не користується через аморальний спосіб життя у зв`язку зі зловживанням спиртними напоями та непристойною поведінкою (а.с. 78). [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за завідомо неправомірні виклики спеціальних служб. При цьому такі виклики не були пов`язані з перешкоджанням в побаченні дитини (а.с. 49). Згідно з характеристикою № 173 від 21.05.2024, [PERSON] розлучений, з дружиною не проживає, виховує сина [PERSON] сам і приділяє велику увагу його вихованню. Скарг на його поведінку не поступало (а.с. 76). Як вбачається з характеристики, наданої [PERSON] адміністрацією Кропивницької гімназії імені М. Тимочка Вигодської селищної ради, [PERSON] навчається в даному закладі з першого класу. …Виховується в неповній сім`ї. Мати проживає окремо, за період навчання в школі успіхами дитини не цікавилася та гімназію не відвідувала. Батько приділяє увагу вихованню сина, підтримує зв`язок з керівником по телефону. Він забезпечує всім необхідним для повноцінного розвитку та навчання хлопчика (а.с. 77). В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в шестимісячному віці позивач забрав до себе дитину, оскільки відповідачка зловживала алкоголем та не дбала про неї, вела розпусний спосіб життя. Він неодноразово бачив її в компанії різних чоловіків. Дитину вона залишала самою. Він (свідок) особисто забирав хлопчика на своєму автомобілі до тата. Позивач виховує сина самостійно з піврічного віку. У цьому йому допомагає його мама. Вони почергово їздять на заробітки, збирають гриби, ягоди, щоб дитину забезпечити усім необхідним. Відповідачка ж взагалі не цікавиться дитиною. Колись він її бачив часто, вона напивалася до безтями, поводила себе неадекватно. Відколи [PERSON] проживає з батьком, мати не приходила до нього, не цікавиться ним, нічого не купує. Вона веде такий спосіб життя, щоб тільки їй щось дали. Така поведінка матері не відповідає інтересам дитини. Маму для хлопчика замінила бабуся - мама позивача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що з моменту відібрання дитини від матері, її син (позивач) намагався примиритися з відповідачкою, налагодити з нею стосунки, казав, що любить її, хотів, щоб син таки мав маму. Проте вона не змінювала своєї поведінки, почала пропадати з дому, люди бачили її в різних місцях з різними компаніями, де були старші чоловіки та постійні бійки. Вона не втручалася в їхні стосунки, хоча і сама не раз бачила, як відповідачка пізно приходить п`яною додому. Вона також хотіла, щоб син зберіг сім`ю, але [PERSON] мала своє життя. Проте так далі не могло тривати, тому шлюб позивач з відповідачкою таки розірвав, син залишився проживати разом з [PERSON] . Вона з сином та онуком проживають на одному подвір`ї. Їй важко спостерігати за своїм онуком, який горнеться до кожної жінки, оскільки позбавлений материнської любові. Востаннє вона бачила відповідачку близько 2-3 років тому. Вона їхала в автобусі з двома чоловіками. Усі були п`яні. Про свого сина вона навіть не поцікавилась. [PERSON] знає, що в нього є мама. Він часто чує про неї від свого однокласника, у сім`ю якого часто навідується відповідачка. Дуже прикро, коли дитина чує про свою маму різну негативну інформацію від сторонніх осіб, проте насправді не має мами. Рішенням Вигодської селищної ради № 606 від 27.06.2024 затверджено висновок органу опіки та піклування, в якому орган опіки та піклування Вигодської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 35-37). У висновку серед іншого вказано, що Службою у справах дітей Вигодської селищної ради 27.05.2024 проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Обстеженням встановлено, що житловий будинок складається з 2 кімнат, коридору, кухні. На час обстеження санітарний стан приміщення задовільний, в будинку чисто та охайно, їжа приготовлена в достатній кількості. Для [PERSON] створені всі умови для проживання, наявна власна кімната. Дитина забезпечена одягом по сезону. Згідно з актом обстеження сімейних обставин та матеріально - побутових умов від 17.06.2024 № 269, дитина проживала і проживає з батьком з дня свого народження. Мати не бере участі у вихованні сина. Батько створив всі умови для комфортного проживання дитини. Службою у справах дітей 21.05.2024 та 27.05.2024 здійснювалися виїзд для проведення обстеження матеріально-побуто умов сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Однак обстеження не проведено у зв`язку з відсутністю відповідачки, будинок зачинений. За номером телефону, наданого старостою села, на дзвінки не відповідає. Згідно з характеристикою, виданою Лолинським старостинським окру від 27.05.2024 №33/03-12/4 на ім`я [PERSON] , за час проживання на території старостинського округу скарг та нарікань на неї не надходило. Серед односельчан авторитетом та повагою не користується через аморальний спосіб життя у зв`язку зі зловживанням спиртними напоями та непристойною поведінкою. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей: [PERSON] , [INFO] , повідомив, що з мамою не спілкується від народження. За 12 років мама жодного разу його не провідала, вона не цікавиться його життям, станом здоров`я та успіхами в школі. Усім необхідним його забезпечує батько. [PERSON] повідомив, що він з дружиною не проживає разом від 2012 року. У 2014 році вони шлюб розірвали, згідно з рішенням суду, визначено місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. За час проживання дитини з батьком мати не цікавилася та не цікавиться життям та здоров`ям їхнього сина. Не намагалася встановити контакт з дитиною. Не навідує його в школі, не телефонує. Матері байдуже до дитини. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] ще до розірвання шлюбу ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, що призвело до відібрання малолітнього сина [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано його на виховання батькові [PERSON] . Після розірвання шлюбу мати зовсім втратила інтерес до сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Своєю байдужістю принижує сина та негативно впливає на його розвиток. Спотворює модель поведінки сім`ї в цілому. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як злочин проти дитини. З метою соціального захисту малолітньої дитини комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні було заслухано малолітнього [PERSON] , [INFO] Хлопчик вказав, що в його житті присутні тато, бабуся, вуйко, нанашка та друзі. Вчиться він середньо. Любить фізкультуру, музику, трудове навчання, українську мову. Все необхідне йому купляє тато. Між ними добрі відносини, вони проводять час разом. Тато возив його в табір, вчить з ним уроки, готує їсти. Інколи їсти варить і бабуся. Про маму не знає нічого, не пригадує як вона виглядає. Вона до нього ніколи не приходить, не телефонує. Він питав у тата про маму і він розказував, що вона приходила до нього, коли він був маленький. Оцінка суду: заслухавши сторону позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вислухавши свідків, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування та пояснення його представника щодо обставин, які встановлені ними під час підготовки висновку, який підтримуюють повністю, суд дійшов такого висновку. Згідно із ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 вказаної Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до вимог ст. 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Як визначено положеннями ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно із ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Як встановлено під час розгляду даної справи, [PERSON] ще з народження сина [PERSON] неналежним чином виконувала свої материнські обов`язки щодо нього: залишала його самого без нагляду, не піклувалася про нього, на що вказав позивач та що підтвердили в судовому засіданні свідки, які неодноразово були очевидцями неналежної поведінки матері щодо дитини. Незважаючи на те, що дитина в силу свого віку вкрай потребувала материнської любові та турботи, [PERSON] не брала участі у забезпеченні елементарних життєво необхідних умов для сина, вела спосіб життя, який не притаманний молодій мамі, зловживала спиртними напоями, перебувала у стані сп`яніння, що послужило наслідком відібрання від неї малолітнього сина, якому на той час було тільки 6 місяців (рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2012). Не змінила вона свою поведінку по відношенню до сина і після відібрання його від неї без позбавлення батьківських прав та передання його батькові. Після розірвання шлюбу в 2014 році вона назавжди покинула сім`ю, залишивши свого малолітнього сина без материнської турботи та опіки. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не турбується про неї, не виявляє ніякого інтересу до сина, його розвитку, підготовки до самостійного життя, що є умисним ухиленням від виконання нею батьківських обов`язків. При цьому під час розгляду справи не встановлено, що [PERSON] чинилися перешкоди належним чином виконувати свої материнські обов`язки або що відповідачка не виконувала і не виконує такі з поважних причин. В судовому засіданні була заслухала думка неповнолітнього сина сторін, який вказав, що мами зовсім не знає, вона до нього не навідується, не цікавиться ним, а виховує його тато та його родина. Як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків по вихованню сина, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не бере участі в її утриманні та вихованні, не виявляє до неї щонайменшої материнської турботи, ніяких стосунків з нею не підтримує, не цікавиться її здоров`ям та виховання, не спілкується з нею без будь-яких перешкод та причин для цього. [PERSON] не бажає виконувати покладені на неї батьківські обов`язки щодо її ж дитини, не бажає змінювати свою поведінку, а тому суд приходить до переконання, що відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо її сина [PERSON] , [INFO] . З огляду на те, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, покидала своє місце проживання та дитину на кілька днів, після чого зовсім покинула його на батька та надалі перестала приймати участь у житті дитини, суд вважає, що такий крайній захід як позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини та унеможливить негативний вплив на її психіку до моменту зміни матір`ю свого ставлення щодо своїх обов`язків. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав слід задовольнити, а відповідачу позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що, відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Питання судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 15). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки. На підставі вищевикладеного, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, ст. 51 Конституції України, ст. 7, 150, 155, 157, 164 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: approved