Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач посилається на те, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2013 року. Під час шлюбу у них народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 лютого 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишено проживати разом з батьком [PERSON] на самостійному вихованні та утриманні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає, участі у вихованні не приймає. Позивач самостійно виховує спільну дитину. Враховуючи наведені обставини, нехтуванням своїми обов`язками та фактичне ухилення від виховання дитини відповідачкою, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та норми матеріального права, позивач просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] на його користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідачки щомісячно, починаючи з 18 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 29.07.2024 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.08.2024 року закрито підготовче провадження по справі. До початку судового засідання позивач, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка до початку судового засідання подала нотаріально посвідчену письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Треті особи не направили своїх представників у судове засіданні. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2013 року, шлюб розірвано за рішенням суду від 09.02.2024 року, що підтверджується копією рішення Першотравневого районного суду від 09.02.2024 року (а.с. 14) [PERSON] та [PERSON] є батьком та матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.08.2014 р. (а. с. 15). [PERSON] проживає разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує дитину, що підтверджується копією рішення Першотравневого районного суду від 09.02.2024 року (а.с. 14) Згідно характеристики учениці 5-А класу Чернівецької гімназії № 14 - [PERSON] , вихованням дитини займається батько [PERSON] . Мати - [PERSON] за час навчання в школі не з`являлась, успіхами дитини не цікавилась, не приймала участі у виховані дівчинки (а.с. 17) Згідно інформації про результат психологічного обстеження [PERSON] в житті дівчинки існує чинник (пов`язаний із фігурою матері) який її непокоїть і викликає напруження у деяких ситуаціях (а.с. 21). Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 24.09.2024 року відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та діючи добровільно просить розглянути справу без її участі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заява відповідачки про визнання позову, засвідчена нотаріально 24.09.2024 року, не суперечить закону, не порушує прав, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі законні підстави для ухвалення рішення по справі. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, предметом доказування по даній справі є належність виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обставини ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності ї їх визнання. Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування не надав суду висновок щодо розв`язання спору з приводу позбавлення батьківських прав, ухвалу суду від 29.07.2024 року про зобов`язання надати зазначений висновок не виконав, представника у судове засідання не направив. За загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про позбавлення батьківських прав, участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору. Однак винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 року справа № 523/19706/19). Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним, та духовним життям дитини, не цікавить її навчанням та розвитком, що у сукупності не відповідає інтересам дитини та може їй зашкодити. У відповідності до вимог ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких підстав позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved