Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить: -стягнути на його користь з відповідача інфляційне збільшення та 3% річних відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/7473/16-ц 20 жовтня 2017 р від 09 листопада 2020 року до 08 квітня 2024 року у розмірі 637 513 гривень 86 коп.; -стягнути на його користь з відповідача інфляційне збільшення та 3% річних відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/5025/18 від 28.12.2018 р. від 17 травня 2021 року до 08 квітня 2024 року у розмірі 143 404 гривні 33 коп.; -зазначити в рішенні нарахування інфляційної складової боргу, 3-х відсотків річних (відповідно до статті 625 ЦК України) та відсотків за договором позики до моменту виконання рішення суду. Позов обґрунтований тим, що 24 червня 2013 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав у борг відповідачу грошову суму у розмірі 23'125 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути не пізніше 24 серпня 2013 року. Оскільки відповідач у визначений у зобов`язанні строк не повернув позивачу грошові кошти, рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.10.2017 у справі №646/7473/16-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 28.02.2018, з відповідача було стягнуто на користь позивача 612 810,19 грн. основного боргу за договором позики, 404 778,82 грн. відсотків, а також три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 74 645,45 грн. Крім того, рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17.05.2021 у справі № 646/5025/18, яке залишене без змін постановою апеляційного суду від 10.02.2022, було стягнуто з відповідача на користь позивача 200 393,03 грн. інфляційного збільшення суми заборгованості та 3% річних у розмірі 98221,79 грн., а також судовий збір у розмірі 2986,35 грн. разом 301 601,17 грн. Проте, відповідач створює лише видимість виконання рішень судів. За даними Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 08.04.2024 року заборгованість відповідача за рішенням суду від 20.10.2017 складає 1 046 973,86 грн.. Крім того, за рішенням суду у справі № 646/5025/18 відповідач винен позивачу ще 301 601,17 грн. До позовної заяви додано розрахунок суми інфляційного збільшення суми боргу та трьох відсотків річних, згідно з яким: - за рішенням суду у справі №646/7437/16-ц за період з 09.11.2020 по 08.04.2024 інфляційне збільшення суми боргу становить 530'292,26 грн. (виходячи з суми боргу у розмірі 1'046'973,86 грн. та сукупного індексу інфляції за вказаний період у розмірі 150,65%), а три відсотки річних від простроченої суми 107'221,60 грн.; - за рішенням суду у справі №646/5025/18 за період з 17.05.2021 по 08.04.2024 інфляційне збільшення суми боргу становить 117'202,21 грн. (виходячи з суми боргу у розмірі 301'601,17 грн. та сукупного індексу інфляції за вказаний період у розмірі 138,86%), а три відсотки річних від простроченої суми 26'202,12 грн. Ухвалою судді від 23.04.2024 позовну заяву було залишено без руху. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою судді від 01.05.2024 провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 10.09.2024 було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625, а не у вигляді стягнення процентів. Тому позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору, а саме, після 24.08.2013, є безпідставними. На цей час існує виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №646/7472/16-ц від 26.03.2018 про стягнення з відповідача суми у розмірі 1'100'785,66 грн. При цьому відповідач добровільно виконує судові рішення, протягом кількох років сплачуючи щомісячно певну суму на рахунок відділу державної виконавчої служби. Сторони, належним чином повідомлені, не з`явилися у судове засідання. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Про причини неявки відповідача у судове засідання 04.10.2024 суду не відомо. При цьому раніше відповідачем неодноразово подавалися заяви про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні, оскільки відповідач працює у Східному управлінні капітального будівництва Міністерства оборони України. Проте, така обставина не є поважною причиною неявки учасника справи у судове засідання, а доводи відповідача свідчать про намагання затягнути розгляд справи. Суд направляв відповідачу лист від 19.06.2024, яким роз`яснював його право брати участь у судових засіданнях в дистанційному режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. Але відповідач не скористався цим правом. Тому за правилами ч.1 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.10.2017 Червонозаводський районний суд м.Харкова ухвалив рішення у цивільній справі №646/7473/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Під час розгляду справи №646/7473/16-ц суд встановив, що 24 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто усну домовленість про позику, за умовами якої [PERSON] зобов`язався повернути позивачеві грошові кошти у сумі 23125 доларів США до 24.08.2013 року про що склав розписку, підписану власноручно. В зазначений строк відповідач кошти не повернув. Вказаним рішенням суд стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 612\~810,19 грн., проценти у розмірі 404778,82 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 74645,45 грн. За результатами апеляційного розгляду 28.02.2018 рішення суду першої інстанції від 20.10.2017 залишене без змін. Крім того, рішенням від 17.05.2021 у справі №646/5025/18 Червонозаводський районний суд м.Харкова частково задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення відсотків за договором позики, інфляційного збільшення суми боргу та 3-х відсотків річних, стягнувши з відповідача на користь у рахунок невиконання боргового зобов`язання за період з 20 жовтня 2017 року по 09 листопада 2020 року: інфляційне збільшення суми заборгованості в сумі 200393,03 грн; 3% річних у розмірі 98221,79 грн. При цьому суд встановив, що вищевказані грошові суми належать з відповідача на користь позивача у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики, який був укладений сторонами 24.06.2013 та за умовами якого позивач передав у борг відповідачу грошову суму у розмірі 23125 доларів США, на строк до 24 серпня 2013 року. Постановою Харківського апеляційного суду від 10.02.2022 рішення суду першої інстанції від 17.05.2021 залишено без змін. \~ \~ \~ \~Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що до моменту звернення позивача з позовом до суду у квітні 2024 року та до моменту вирішення спору відповідач не виконав вищевказані боргові зобов`язання перед позивачем. \~ \~ \~ \~На примусовому виконанні у Основ`янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться зведене виконавче провадження №56887799, до якого входить: - виконавче провадження №56167358 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26.03.2018 Червонозаводським районним судом м.Харкова у справі №646/7473/16-ц про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних від простроченої суми боргу у розмірі 74'645,45 грн.; - виконавче провадження №56167486 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26.03.2018 Червонозаводським районним судом м.Харкова у справі №646/7473/16-ц про стягнення з відповідача на користь позивача 404'778,82 грн.; - виконавче провадження №56167271 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26.03.2018 Червонозаводським районним судом м.Харкова у справі №646/7473/16-ц про стягнення з відповідача на користь позивача суми 612'810,19 грн. \~ \~ \~ \~Ці обставини підтверджується копією листа вищевказаного відділу ДВС від 08.04.2024. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що з обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Положеннями ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Разом з тим, згідно з п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, за правилами п.19 зазначеного розділу ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто позивач має право на отримання з відповідача сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, за період з дня, наступного за днем стягнення з відповідача на користь позивача інфляційного збільшення суми заборгованості та 3 відсотків річних, тобто з 10.11.2020 по 23.02.2022. \~ \~ \~ \~За цей період були встановлені наступні індекси інфляції: за листопад 2020 року 101,3%, за грудень 2020 року 100,9%, за січень 2021 року 101,3%, за лютий 2021 року 101,0%, за березень 2021 року 101,7%, за квітень 2021 року 100,7%, за травень 2021 року 101,3%, за червень 2021 року 100,2%, за липень 2021 року 100,1%, за серпень 2021 року 99,8%, за вересень 2021 року 101,2%, за жовтень 2021 року 100,9%, за листопад 2021 року 100,8%, за грудень 2021 року 100,6%, за січень 2022 року 101,3%, за лютий 2022 року 101,6%. Отже, сукупний індекс інфляції за вказаний період становить: 101,3% х 100,9% х 101,3% х 101,0% х 101,7% х 100,7% х 101,3% х 100,2% х 100,1% х 99,8% х 101,2% х 100,9% х 100,8% х 100,6% х 101,3% х101,6% = 115,7%. Інфляційне збільшення суми заборгованості за договором позики за період з 10.11.2020 по 23.02.2022 розраховується за формулою: сума заборгованості (яка складається з суми основного боргу та відсотків) х сукупний індекс інфляції сума заборгованості. \~ \~ \~ \~При цьому сума заборгованості становить 1'017'589,72 грн., з яких 612'810,90 грн. сума основного боргу, 404'778,82 грн. розмір відсотків за користування позикою. \~ \~ \~ \~Таким чином, інфляційні втрати становлять 159'761,59 грн. (з розрахунку: 1'017'589,72 грн х 115,7% - 1'017'589,72 грн). \~ \~ \~ \~Що стосується 3 % річних на суму заборгованості, то за вказаний період їх розрахунок є наступним: -з 10.11.2020 по 30.11.2020 (тобто за 21 день): 1'017'589,72 грн. х 3% / 365 днів х 21 день = 1756,39 грн., -за грудень 2020 року (тобто за 31 день): 1'017'589,72 грн. х 3% / 365 днів х 31 день = 2594,84 грн., -за 2021 рік: 1'017'589,72 грн. х 3% = 30527,69 грн., -за січень 2022 року (тобто за 31 день): 1'017'589,72 грн. х 3% / 365 днів х 31 день = 2594,84 грн., -з 01.02.2022 по 23.02.2022 (тобто за 23 дні): 1'017'589,72 грн. х 3% / 365 днів х 23 дні = 1923,72 грн. Таким чином, розмір 3% річних з 10.11.2020 по 23.02.2022 становить 39'397,48 грн. (1756,39 + 2594,84 + 30527,69 + 2594,84 +1923,72). \~ \~ \~ \~Отже, за правилами ч.2 ст.625 ЦК відповідач повинен сплатити позивачу за період прострочення зобов`язання з 10.11.2020 по 23.02.2022 суму у розмірі 199'159,07 грн., з яких 159'761,59 грн. інфляційні втрати, 39'397,48 грн. 3 відсотка річних. \~ \~ \~ \~При цьому не ґрунтується на законі позовна вимога про зазначення у рішенні нарахування інфляційної складової боргу, 3-х відсотків річних (відповідно до статті 625 ЦК України) та відсотків за договором позики до моменту виконання рішення суду. \~ \~ \~ \~З урахуванням положень ст.16 ЦК України та ст.5 ЦПК України суд не може ухвалити рішення про стягнення неконкретизованих сум на майбутнє. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Щодо доводів відповідача про неправомірність стягнення з нього процентів, нарахованих на суму боргу після закінчення строку дії договору позики, то позивач не заявляє таких позовних вимог. Адже 3% річних, які передбачені ч.2 ст.625 ЦК, мають іншу правову природу, ніж проценти за користування позикою згідно з 1048 ЦК України. \~ \~ \~ \~Так, проценти за користування позикою, які передбачені ст.1048 ЦК України, є умовою цього виду цивільно-правового зобов`язання, являються платою за користування позиченими коштами та не залежать від факту прострочення позичальником боргового зобов`язання. \~ \~ \~ \~В той час як 3 % річних за ч.2 ст.625 ЦК України є мірою цивільно-правової відповідальності за прострочення боржником грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Відповідний висновок щодо правової природи цієї міри цивільно-правової відповідальності міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №703/2718/16 та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15. \~ \~ \~ \~З огляду на цю правову природу неможливе застосування такої міри відповідальності до сум інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних, які вже стягнуті рішенням суду за попередні періоди. Тому позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими. \~ \~ \~ \~Доводи відповідача про те, що він частково виконує судові рішення, не підтверджується доказами, оскільки надані відповідачем копії платіжних інструкції та квитанції свідчать не про погашення ним заборгованості перед позивачем, а про оплату частинами виконавчого збору. У цих платіжних інструкціях від 07.05.2023, 06.10.2023, 05.11.2023, 04.12.2023, 04.01.2024, 22.05.2024, 25.07.2024, 30.08.2024, квитанції від 09.06.2023 на 200 грн. кожна призначенням платежу вказано виконавчий збір. Надана відповідачем копія скриншоту екрану про переказ 1140 грн. не є допустимим та достовірним доказом оплати на користь позивача, оскільки не містить даних про платника та отримувача цих коштів, а також їх призначення. Також не відповідають вимогам допустимості та достовірності доказів надані відповідачем копії скриншотів екрану про переказ грошових коштів від 13.09.2023 на суму 205 грн., від 11.02.2024 на суму 205 грн., від 26.03.2024 на суму 205 грн., від 26.04.2024 на 205 грн., від 26.06.2024 на суму 205 грн., оскільки в них не зазначено інформації про платника та відповідне призначення платежу. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial