Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ "ОХОРОНЕ АГЕНСТВО "ПРАКТИК", в якому просить: - зобов`язати ТОВ "ОХОРОНЕ АГЕНСТВО "ПРАКТИК" видати [PERSON] належним чином оформлений оригінал трудової книжки; - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати за період травень, червень, грудень 2021 року та січень, лютий 2022 року у загальній сумі 25 373, 60 грн.; - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку під час звільнення за період з 15.03.2014 року по 26.06.2024 року в розмірі 24 420, 00 грн. В обґрунтування\~позову позивач\~зазначає,\~що працював\~в ТОВ\~"ОХОРОНЕ\~АГЕНСТВО "ПРАКТИК"\~з 18.04.2018\~року по\~14.03.2024\~на посаді\~охоронця.\~14.03.2024\~року позивач\~звільнився за\~власним бажанням,\~в день\~звільнення позивач\~був на\~робочому місці.\~В той\~же час,\~станом на\~14.03.2024р.\~посадовими особами\~відповідача трудову\~книжку позивачу\~так і\~не було\~видано.\~При цьому,\~відповідачем не\~направлялось будь\~-\~яке повідомлення\~позивачу про\~необхідність отримання\~трудової книжки.\~17.05.2024\~р.\~позивач письмово\~звернувся до\~відповідача з\~вимогою сплатити\~заборгованість по\~заробітній платі\~та видачі\~належно оформленої\~трудової книжки.\~15.06.2023\~року рекомендоване\~повідомлення повернулось\~з відміткою\~про не\~отримання.\~На час\~звернення до\~суду,\~в порушення\~чинного законодавства\~України,\~розрахунок із\~ [PERSON] \~здійснений не\~був,\~станом на\~день звільнення\~заборгованість із\~заробітної плати\~за травень,\~червень,\~грудень,\~2021\~року та\~січень,\~лютий 2022\~року складає\~25\~373,60\~грн.\~Дані для\~розрахунку взяті\~з довідки\~ОК-5,\~отриманої позивачем\~з Реєстру\~застрахованих осіб\~Державного реєстру\~загальнообов`язкового\~державного соціального\~страхування Індивідуальні\~відомості про\~застраховану особу,\~яка сформована\~17.06.2024\~ГУ ПФУ\~в Харківській\~області. Середній заробіток визначався на підставі ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100. Середньоденна заробітна плата складає 330 грн., період затримки виплати заробітної плати-74 робочих днів, отже сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 24 420, 00 грн., яку позивач просить стягнути. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.08.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ "ОХОРОНЕ\~АГЕНСТВО "ПРАКТИК" в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено що, [PERSON] перебував з ТОВ "ОХОРОНЕ АГЕНСТВО "ПРАКТИК" у трудових відносинах і працював з 18.04.2018 р. на посаді охоронця та звільнився за власним бажанням 14.03.2024 р. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 ПФУ та матеріалів справи вбачається, що відповідачем за травень, червень, грудень 2021 року та січень, лютий 2022 року не було здійснено розрахунок із позивачем. Відповідно до копії листа від 17.05.2024 року вбачається, що позивач звертався до ТОВ "ОХОРОНЕ АГЕНСТВО "ПРАКТИК" з проханням про видачу трудової книжки та про здійснення повного розрахунку з ним відповідно до чинного законодавства України. Таким чином, між сторонами виникли трудові правовідносини, порушення трудових прав [PERSON] зумовило його звернення до суду, спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України. Нормами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на сторін справи покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 48 КЗп ПУ передбачено: Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Під час роботи позивача в ТОВ "ОХОРОНЕ АГЕНСТВО "ПРАКТИК", його трудова книжка у встановленому законом порядку зберігалася у роботодавця, тобто Відповідача, та діючи відповідно до чинного законодавства, Відповідач зобов`язаний був видати Позивачу його трудову книжку в день звільнення. У п. 2.3 Інструкції зазначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні проводитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. У п. 2.4. цієї ж Інструкції вказано, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Згідно з п. 2.27 Інструкції днем звільнення вважається останній день роботи. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 «Про трудові книжки», трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку Згідно з п «б» п. 7.1 Інструкції, на підприємстві ведеться книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277. У разі одержання трудової книжки у зв`язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку. Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно із ч.5 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави вважати, що саме на роботодавця покладений обов`язок забезпечити видачу працівнику належним чином оформленої трудової книжки у день звільнення. І лише належне виконання вимог п. 4.2. Інструкції роботодавцем може свідчити про відсутність його вини у невидачі трудової книжки у встановлений законом строк. Для застосування положень ч. 5 ст. 235 КЗпП України необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки: вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. У постанові від 05.02.2020 у справі № 761/29172/18 Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою середній заробіток у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки виплачується працівникові за наявності сукупності умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Згідно з постановою Верховного Суду від 4 листопада 2020 року справа 812/390/16, Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику трудову книжку вдень звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу, працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Невидача працівнику трудової книжки у день звільнення прирівнюється до не проведення у встановленому законом порядку звільнення працівника. Отже, працівник, якому не було видано трудову книжку в день звільнення вважається таким, що не був звільнений з роботи відповідно до норм трудового законодавства. З огляду на вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача про зобов`язання ТОВ "ОХОРОНЕ АГЕНСТВО "ПРАКТИК" видати [PERSON] належним чином оформлений оригінал трудової книжки пілягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення заборгованість з виплати заробітної плати суд зазначає наступне. Приписами ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Позивач був звільнений за власним бажанням 14 березня 2024 р. В останній день роботи відповідач в порушення вимог закону, не здійснив остаточний розрахунок з [PERSON] . Матеріалами справи доведено порушення ТОВ "ОХОРОНЕ\~АГЕНСТВО "ПРАКТИК" строків виплати [PERSON] заробітної плати, а тому і порушення законодавства про працю, зокрема ст. 115 КЗпП України. Враховуючи доведеність в межах даної справи невиплату позивачеві нарахованої заробітної плати, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ "ОХОРОНЕ\~АГЕНСТВО "ПРАКТИК" на користь позивача заробітної плати за період\~травень,\~червень,\~грудень 2021\~року та\~січень,\~лютий 2022\~року у\~загальній сумі у розмірі 25 373, 60 грн. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення суд зазначає наступне. Право на працю, закріплене у ст. 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною першої статті 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня пiсля пред`явлення звільненим працiвником вимоги про розрахунок. В разi спору про розмiр сум, належних працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цiй статтi строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці», п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з п. 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньо годинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Як вбачається з інформації Пенсійного фонду України за формою ОК-5 заробітна плата [PERSON] за два останніх повно відпрацьованих місяця становить 12 224 грн. 35 коп. (7 105, 00 грн. і 7 105, 00 грн.). Кількість робочих днів - 43 (23+20). Отже, середньоденна заробітна плата позивач - 330 грн. 00 коп. У відповідності\~до вимог\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~лютого 1995\~року №\~100\~«Про затвердження\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати» з\~урахуванням не\~проведення повного розрахунку при звільненні позивача, розміру середньоденного\~заробітку позивача\~протягом останніх\~двох повних\~місяців роботи\~перед днем\~звільнення та враховуючи те, що з моменту звільнення (15.03.2024 року) до моменту звернення до суду (26.06.2024 року) пройшло 74 робочих днів, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 24 420, 00 грн. (74 дн. х 330, 00 грн.). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. З огляду на викладене, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до ТОВ "ОХОРОНЕ АГЕНСТВО "ПРАКТИК" в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Оскільки від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати позивач звільнений згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. За правилами п.п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved