Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

У жовтні 2023 із Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу для розгляду справи за підсудністю. У позовній заяві позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 22.04.2007 у Відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №677, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.04.2007 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.04.2007 сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Від шлюбу спільних дітей у сторін немає. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 16.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 16.11.2023 направлено судове доручення компетентному органу Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії вручити відповідачу [PERSON] , [INFO] , громадянину Іспанії, адреса його проживання (перебування): [ADDRESS] , судові документи: копію позовної заяви з доданими до неї документами та пам`ятку про права та обов`язки відповідно до норм ЦПК України, на період виконання доручення провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 27.03.2024 провадження у справі відновлено. Представник позивачки у судове засідання не з`явилася, суду надала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розгляд справи здійснити у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, судом ужито усіх необхідних заходів для інформування відповідача про наявність спору та етапи розгляду позову. Згідно трекінгу позовну заяву з додатками відповідач отримав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Спільних дітей у сторін у період шлюбу не народилося. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі викладеного та враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, зі своєї сторони позивач не має наміру зберегти шлюб, вважає, що примирення між сторонами не можливе, скористалась своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн судових витрат.

Outcome: approved