Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини та відкрити провадження у справі. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у 2015 році [PERSON] та [PERSON] почали спільно проживати як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, між ними склалися подружні відносини. За час спільного проживання відповідачка завагітніла та [INFO] року народила доньку [PERSON] . На час народження дитини позивач та відповідачка посварилися та проживали окремо, відповідачка самостійно звернулася до органу державної реєстрації актів цивільного стану і зареєструвала народження дитини. Відомості про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім?я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). 19.08.2024 року Медико-генетичним центром «МАМА-ПАМА» зроблено висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження №43984, відповідно до якого ймовірність того, що він є біологічним батьком дитини [PERSON] , складає 99,999999%, у зв?язку з чим нього виникла необхідність визнати своє батьківство по відношенню до доньки. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення. Представник позивача на правив до суду телефонограму про розгляд справи за відсутності представника позивача та позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. (а.с. 55-56) Представник третьої особи просила проводити розгляд справи за її відсутності. (а.с. 52-54) Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.09.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних відносин, докази, на підставі яких встановлені обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.08.2017 виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, малолітня [PERSON] народилася [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 02.02.2022 №00034854823, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 9) Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання в суд від 19.08.2024 №43984, імовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження становить 99,999999%. Для проведення молекулярно-генетичної експертизи до лабораторії медико - генетичного центру «Мама Папа» були надані об`єкти - біологічні зразки. Об`єкти були отримані лабораторією в цілостних, непошкоджених паперових пакетах. Разом з об`єктами були надані супроводжуючі документи для ідентифікації осіб. (а.с. 17-34) Згідно листа в.о. начальника управління державної реєстрації відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), повернуто матеріали справи №12/30.18-40 від 17.04.2024 про визнання батьківства відносно [PERSON] без виконання, оскільки визнання батьківства у воєнний час може бути використане з метою ухилення від призову та виїзду за кордон, крім того батько не скористався правом визнати батьківство протягом 6 років від дня народження дитини, а тому викладене ставить під сумніви виконання батьківських обов`язків [PERSON] (а.с. 48-49) Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. У відповідності до ст. 128 ч. 1 Сімейного кодексу України, за відсутністю заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ст. 128 ч. 3 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Оцінка доказів та аргументів сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ч. 2 ст. 206 ЦПК України). Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову». Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права,свободи чи інтереси інших осіб,таке визнання позову не порушує права дитини,оскільки за своїми наслідками є підставою виникнення батьківських обов`язків,зокрема обов`язку з утримання дитини батьком. Тобто, у даній справі має місце не лише визнання позову, але й наявні законні підстави для задоволення позову. Факт батьківства позивача відносно малолітньої [PERSON] , підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів, які підтверджують те, що позивач, є батьком [PERSON] , тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Однак, вимоги про стягнення судових витрат з відповідача позивач не заявив, тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved