Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Стислий виклад доводів заявника. 12.09.2024 року Косівським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено та стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь судові витрати у розмірі 3139,70 грн. оплаченого судового збору та 25000 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги. 18.09.2024 року на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача [PERSON] щодо доповнення до судових витрат на суму 27\~000 грн., так як у позовній заяві було зазначено лише орієнтовний розмір понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 25000 грн., та вказано, що докази про фактичний розмір таких витрат будуть надані суду після ухвалення судового рішення. Тому, з урахуванням наданих суду доказів, просила додатково стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 27\~000 грн. А саме: 12000 грн. за участь адвоката у судових засіданнях, де вартість участі у одному засіданні становить 2000 грн., та 15000 грн. як гонорар за прийняття рішення на користь її клієнта. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, проте у поданій до суду заяві про ухвалення додаткового рішення, представник позивача просила розгляд даної заяви проводити без її участі. Інших заяв та клопотань до суду не поступало. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положення ст. ст. 247 та 270 ЦПК України, суд вважав можливим провести розгляд заяви без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши подану заяву, дослідивши додані до неї матеріали, оцінивши в сукупності надані докази, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії Договору №17-02/23 про надання правової допомоги від 20.02.2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Юркевич Х.М. було укладено договір щодо надання адвокатом правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов?язані чи можуть бути пов?язані із захистом та відновленням прав та інтересів клієнта, за що останній зобов?язується сплатити гонорар (винагороду). Відповідно до копії додаткової угоди №2 від 13.09.2024 року, позивач [PERSON] погодилась на оплату послуг адвоката в розмірі 2000 грн. за участь адвоката у одному судовому засіданні та 15000 грн. як гонорар за прийняття рішення на її користь. Згідно копії Акта прийому передачі від 13.09.2024 року, позивач [PERSON] оплатила наступні послуги адвоката: 12000 грн. за участь адвоката в судових засіданнях та 15000 грн. гонорар за прийняття рішення на користь [PERSON] , що стверджується також копією фіскального чека від 13.09.2024 року на суму 27000 грн. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у заявника права на відшкодування судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання щодо витрат на правову допомогу. Судом встановлено, що 20.02.2023 року між адвокатом Юркевич Х.М. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, а 13.09.2024 року Додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги. 12.09.2024 року у справі ухвалено судове рішення, в якому в порядку розподілу судових витрат з відповідача присуджено до стягнення на користь позивача судові витрати: а саме: 3 139,70 гривень сплаченого судового збору, та 25\~000 гривень витрат за надання професійної правничої допомоги, з яких 10000 грн. за вивчення процесуальних документів та 15000 грн. за складання позовної заяви про скасування державного акту та його реєстрації (а.с.13 том 2). За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved