Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з зазначеним позовом, та просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн та матеріальну шкоду в розмірі 47231,54 грн та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 29.06.2014 на перехресті вул. Герасима Кондратьева та вул. Малиновського в м. Суми відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Opel Astra 1.4 16 v», н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та мотоцикла «Kawasaki ZX600E», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. Стосовно [PERSON] було висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та за наслідками судового розгляду [PERSON] було виправдано. Поведінка [PERSON] була неправомірною. Судом під час розгляду кримінальної справи встановлено порушення ним ПДР, їх причинний зв`язок з настанням ДТП, що призвело до завдання шкоди позивачу. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 47231,54 грн. Крім того зазначає, що зазнав моральної шкоди внаслідок дій відповідача, які поставили під загрозу як життя та здоров`я позивача так і його доньки, яка перебувала разом з позивачем в автомобілі, пошкоджено його автомобіль, що зумовило зміни в його звичному житті, тож позивач зазнав душевних страждань та пережив велике негативне емоційне навантаження через створену загрозу життю та здоров`ю, пошкодження його майна, внаслідок протиправних дій відповідача та вважає справедливим та розумним розмір моральної шкоди 200000,00 грн. Крім того, повідомляє що позивачу не відомо про наявність у відповідача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент вчинення ДТП, а тому звертається з зазначеним позовом саме до відповідача Ухвалою суду від 20.03.2024 позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового розгляду на 10:30 15.04.2024, витребувано для огляду матеріали справи №591/8064/14-к. На виконання ухвали суду від 20.03.2024 надано матеріали справи №591/8064/14-к. Протокольною ухвалою суду від 15.04.2024 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою всіх учасників справи на 11:00 05.06.2024. Ухвалою суду від 05.06.2024 закрито підготовче провадження у справі, справа призначена для розгляду по суті на 11:00 30.07.2024. Протокольною ухвалою суду від 30.07.2024 слухання справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та повторного його виклику на 10:00 04.09.2024. У судове засідання призначене на 10:00 04.09.2024 учасники справи не з`явилися, представником позивача надано клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, де також зазначено про стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 4239,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 33000,00 грн. Протокольною ухвалою суду від 04.09.2024 слухання справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та повторного його виклику на 09:30 09.10.2024. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки про виклик на адресу реєстрації, розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб сайті суду, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Згідно з п. 4 ч. 8 \~ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Таким чином немає перешкод для судового розгляду. Суд, згідно ст. 280 ЦПК України, та враховуючи думку представника позивача, вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності сторін, оскільки зібрано достатньо доказів щодо їх прав та обов`язків. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29.06.2014 на перехресті вул. Герасима Кондратьева та вул. Малиновського в м. Суми відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Opel Astra 1.4 16 v», н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та мотоцикла «Kawasaki ZX600E», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Стосовно [PERSON] було висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та за наслідками судового розгляду [PERSON] було виправдано, що підтверджується копією виправдувального вироку Зарічного районного суду м.Суми від 25.11.2019 у справі №591/8064/14-к (провадження №1-кп/591/5/19) за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.8-10), залишеним в силі ухвалою Сумського апеляційного суду від 27.03.2023 (а.с.11-15). З зазначеного вище вироку вбачається, що під час проведення експертиз у кримінальному провадженні було встановлено відсутність невідповідностей вимогам ПДР України в діях водія [PERSON] та відсутність технічної можливості уникнути події ДТП, в той же час в діях водія [PERSON] встановлено не відповідність вимогам п.10.1 та 12.6 ПДР та наявність технічної можливості уникнення події ДТП. Згідно звіту №515 від 18.11.2014 про незалежну експертну оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу і розміру матеріального збитку заподіяного його власнику в результаті пошкодження автомобіля «Opel Astra 1.4 16 v», р.н. [NUMBER] , 2005 року виписку (а.с.16-40), сума матеріального збитку на дату оцінки складає 47231,54 грн. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи виправдувальний вирок відносно позивача за ч. 2 ст. 286 КК України, встановлення під час розгляду кримінальної справи причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками у виді ДТП, внаслідок чого було завдано матеріальних збитків позивачу, наданий звіт про розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 47231,54 грн, що підтверджується доданими до заяви звітом №515 від 18.11.2024. Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків. В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 200000,00 грн позивачем зазначено що саме дії відповідача поставили під загрозу життя та здоров`я позивача так його доньки, яка перебувала разом з позивачем в автомобілі, пошкоджено його автомобіль, що зумовило зміни в його звичному житті, тож позивач зазнав душевних страждань та пережив велике негативне емоційне навантаження. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою прийнято розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі протиправними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, у справах про відшкодування моральної шкоди повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з і чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На підтвердження заподіяної моральної шкоди позивач додає до матеріалів позову виправдувальний вирок, звіт про заподіяну матеріальну шкоду, крім того судом витребувано матеріали кримінальної справи з якої вбачається, що кримінальне провадження тривало більше 8 років (зокрема і через подання апеляційної скарги представником потерпілого). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. За змістом ст. 76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обов`язок доказування покладається на сторін. Вирішуючи дану позовну вимогу, суд виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом збагачення позивача, а розмір морального відшкодування в сумі 40000,00 грн на думку суду, відповідає принципу справедливості та розумності, враховуючи обставини завдання шкоди позивачу, тривалість зусиль для відновлення своїх порушених прав, поведінку відповідача після заподіяння ним моральної шкоди, зокрема, заявлення аналогічного позову у кримінальному провадженні, наявність душевних хвилювань не лише за своє життя та здоров`я, а і за близьких родичів (саме доньку, яка була пасажиром під час вчинення ДТП). При цьому суд враховує, що це відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. У будь якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний та співмірний нанесеній моральній шкоді. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: -судовий сплачений позивачем за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1211,20 грн; -судовий сплачений позивачем за вимогу про відшкодування моральної шкоди пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 400 грн (40000*2000/200000).

Outcome: partial