Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

24 травня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач [PERSON] , в особі свого представника адвоката Москаленко І.Б. з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошової компенсації в розмірі належної частки вартості відчуженого спільного майна в порядку поділу спільного майна подружжя. В позивній заяві позивач просить суд стягнути на користь позивача 94840 гривень в рахунок компенсації вартості частки автомобіля Volkswagen Passat, легковий седан, 2001 року випуску, VIN код [NUMBER] .\~Стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~витрати з\~оплати судового\~збору в\~розмірі 1211,20\~грн.,\~витрати на\~проведення оцінки\~ вартості\~транспортного засобу\~в розмірі\~1200,00\~грн.\~та витрати\~на правову\~допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 20 вересня 2014 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2023 року по справі № 639/5367/23, яке набрало законної сили 21.11.2023 року. Сторонами під час перебування в шлюбі, а саме 20.11.2021 року, було набуто у власність автомобіль Volkswagen Passat, легковий седан, 2001 року випуску, сірого кольору, № кузова [NUMBER] , автомобіль було зареєстровано на ім`я відповідача, на транспортний засіб закріплено номерні знаки [NUMBER] . Нещодавно позивачу стало відомо, що після розірвання шлюбу, а саме 22.11.2023 року, відповідач перереєстрував автомобіль на іншу особу. Згідно з відомостями Витягу з Єдиного державного реєстру МВС перереєстрація автомобіля на нового власника відбулася 22.11.2023 року по договору, укладеному в ТСЦ 6341. Відповідач продав автомобіль без згоди та без відома позивача, а отримані кошти витратив на свої потреби. Позивач 27.04.2024 року уклала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Отже автомобіль був придбаний сторонами під час їх перебування в зареєстрованому шлюбі та належить до спільного майна подружжя, відповідач здійснив його продаж без отримання згоди позивача, а тому відповідач має компенсувати позивачу вартість належної їй 1/2 частини автомобіля, виходячи з його ринкової (дійсної) вартості, у розмірі 94 840,00 грн. (1/2 від 189 680,00 гри.). В зв`язку з викладеним, позивач вимушена була звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Запропоновано сторонам подати заяви по суті. 01 липня 2024 року на електронну адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Певної О.В. надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву представник відповідача просила при розгляді справи врахувати вартість автомобіля відповідно до договору купівлі-продажу 641/2023/4167732 від 22.11.2023 року, а саме 30000,000 грн. В обґрунтування відзиву зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2023 року шлюб між позивачем та підповідачем було розірвано. З моменту розлучення у позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] почалися непорозуміння стосовно різних питань, зокрема, щодо прийняття участі у вихованні дитини. Наразі відповідач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою стосовно усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку участі у вихованні неповнолітнього сина. 20 листопада 2021 року, сторонами було набуто у власність автомобіль Volkswagen Passat, 2001 року випуск), кузов [NUMBER] , сірого кольору, VIN [NUMBER] . номерні знаки [NUMBER] . Право власності на вказаний автомобіль за договором купівлі - продажу було зареєстроване на відповідача. Твердження позивача стосовно того, що їй нещодавно стало відомо про те, що відповідач перереєстрував автомобіль на іншу особу, не відповідає дійсності. Адже, перед продажем автомобіля, [PERSON] в усній формі отримав дозвіл від [PERSON] на продаж зазначеного автомобіля, пропонував їм з дитиною частину грошових коштів, щоб кошти було використано в інтересах сім`ї, проте [PERSON] категорично відмовилася, так як і від офіційного отримання аліментів на утримання неповнолітньою сина на той час, а 14.06.2024 року звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Також, відповідач не погоджується з визначеного вартістю вищевказаного спірного об`єкту нерухомого майна, що вказана у звіті про оцінку майна, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ОЦІНКА24» за результатами дослідження, без огляду транспортного засобу та складає 189 680 грн 00 коп (сто вісімдесят дев`ять тисяч шістсот вісімдесят гривень нуль копійок). Адже, ця вартість є середньоринковою та не відповідає вартості спірного об`єкта нерухомого майна. Відповідно до договору купівлі - продажу 6341/2023/4167732 автомобіль Volkswagen Passat 2001 року випуску, кузов [NUMBER] , сірого кольору, VIN [NUMBER] , номерні знаки [NUMBER] 22.11.2023 року було продано за ціною, то складає 30 000 (тридцять тисяч гривень). 11 липня 2024 року представником позивача адвокатом Москаленко І.Б. подано відповідь на відзив. Представник позивача вважає відзив необгрунтованим, представником відповідача не надано жодних доказів на підтвердження заперечень проти позовних вимог, викладені у відзиві обставини не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. При розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди одного з подружжя на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Між тим доводи відповідача, що перед продажем автомобіля він отримав усний дозвіл від позивача на продаж автомобіля та що позивач категорично відмовилася від частини грошових коштів, не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами Докази надання позивачем згоди на укладення договору купівлі-продажу автомобіля або погодження його умов відповідачем не надано, також ним не надано доказів, які б свідчили про те, що отримані від реалізації автомобіля кошти були витрачені відповідачем в інтересах сім`ї. Отже відповідач не виконав свого процесуального обов`язку щодо доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову. За таких обставин позивачка має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу. Щодо вартості майна, що підлягає поділу, то його вартість визначається з дійсної ринкової вартості на час розгляду справи. Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації в розмірі належної частки вартості відчуженого спільного майна в порядку поділу спільного майна подружжя. Призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі та надала пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не погодились з визначеною вартістю транспортного засобу зазначеною у звіті про оцінку майна, вважають вартість в 189680,00 грн. завищеною. 22 листопада 2023 року авто було продано за ціною 30000,00 грн. Просили при розгляді справи врахувати вартість автомобіля відповідно до договору купівлі-продажу від 22.11.2023. Суд, вислухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Так, судом було встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2023 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 20 вересня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №514. Рішення суду набрало законної сили 21.11.2023 (а.с. 12 -14). 27 квітня 2024 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , актовий запис №692, після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 15). Відповідач не заперечував в судовому засіданні, що під час шлюбу сторонами було придбано транспортний засіб Volkswagen Passat, 2001 року випуску та зареєстрований на його ім`я. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч.ч. 1, 3 ст. 61 СК України) Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України. В пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст.60,69 СК України, ч. 3ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч. 1,3\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вказаний спірний транспортний засіб був придбаний, коли сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбу за спільні кошти, тому він є спільним сумісним майном подружжя, що і не заперечується сторонами. Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 01.05.2024 року та інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях № 31/32-985 від 17.05.2024 року перереєстрація автомобіль Volkswagen Passat, легковий седан, 2001 року випуску, сірого кольору, № кузова [NUMBER] , на нового власника відбулася 22.11.2023 року по договору, укладеному в ТСЦ 6341 (а.с. 16, 17) Відповідно до\~копії договору\~купівлі \~продажу №6341/2023/4167732\~від 22.11.2023\~ \~вбачається,\~ що\~ [PERSON] \~продав автомобіль\~ Volkswagen\~Passat,\~2001\~року випуску,\~сірого кольору,\~VIN\~ [NUMBER] ,\~номерні знаки\~ [NUMBER] \~22.11.2023\~року за\~ціною,\~що складає\~30\~000\~(тридцять\~тисяч гривень),\~яка визначена\~за домовленістю\~сторін (а.с. 67). Сторона відповідача наполягала на стягненні компенсації в розмірі належної вартості відчуженого спільного майна відповідно до договору купівлі продажу від 22.11.2023 року. Щодо вартості майна, що підлягає поділу, то його вартість визначається з дійсної ринкової вартості на час розгляду справи. Відповідно до звіту про оцінку майна ТОВ «ОЦІНКА 24» від 21.05.2024 та висновку про вартість об`єкта оцінки ТОВ «ОЦІНКА 24» від 21.05.2024 середня ринкова вартість без ПДВ об`єкта оцінки транспортного засобу Volkswagen Passat, 2001 року випуску становить 189\~680,00 грн. Звіт про оцінку майна складено ТОВ "ОЦІНКА24", яка має сертифікат 780/19\~від\~15-10-2019 суб`єкта оціночної діяльності, в тому числі спеціалізація 1.3 "Оцінка колісних транспортних засобів", оцінювач [PERSON] , кваліфікація якого також підтверджена відповідними сертифікатом та посвідченням про підвищення кваліфікації (а.с. 18, 19 - 36). Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Суд враховує посилання представника позивача на правові позиції суду касаційної інстанції. У постановаі Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 визначено, що сторони правочинів повинні діяти добросовісно й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту (стаття 13 ЦК України). Зазначене свідчить, що відчуження одним із подружжя спільного подружнього майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни, а також є проявом недобросовісності відчужувача, що позбавляє останнього права виплатити компенсацію саме у визначеному договором розмірі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Він є сталим при вирішенні вказаного правового питання у спірних правовідносинах. Підстав для відступу від нього немає. Доводи відповідача про те, що позивач має право на компенсацію половини вартості автомобіля, визначеної у договорі купівлі-продажу, суперечать правовим висновкам Верховного Суду та не заслуговують на увагу, оскільки у договорі вартість автомобіля визначається за згодою сторін договору, а отже ця вартість є договірною, а не дійсною ринковою вартістю транспортного засобу. Крім того, позивач як співвласник не надавала згоду на продаж автомобіля за зазначеною у договорі купівлі-продажу вартістю. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже стороною відповідача не надано доказів на підтвердження дійсної ринкової вартості спірного транспортного засобу на час розгляду справи в суді та не спростовано належними доказами наданий позивачем висновок про ринкову вартість подібного за своїми якостями автомобіля. Таким чином розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовим висновкам, викладеним у вищенаведених постановах Верховного Суду. Отже позивачка має право на грошову компенсацію половини дійсної ринкової вартості спірного транспортного засобу, визначеної у висновку суб`єкта оціночної діяльності, тобто 94840,00 грн. (189\~680,00 : 2). Позивачем понесені судові витрати за проведення оцінки майна, відповідно рахунку-фактури №V240521-001/1 та платіжної інструкції №0.0.3665289900.1 від 23.05.2024, призначення платежу: сплата за послуги з оцінки рухомого майна на підставі рахунку-фактури «V240521-001/1, склали 1200,00 грн. (а.с. 37, 38). Окрім того, у зв`язку з задоволенням позову, на підставі вимог, ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved