Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

У квітні 2024 року позивач, через свого представника - адвоката Мехтієву С.Н., звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] . 04.04.2023 дитина поступила до закладу охорони здоров`я, [INFO] [PERSON] покинула відділення, а дитина залишилась під наглядом медичного персоналу. Ані мати, ані батько чи інші родичі не цікавились здоров`ям дитини, телефони, надані [PERSON] , не відповідали. Тобто, з 14.04.2023 відповідачі покинули свою власну новонароджену дитину та фактично відмовились від виконання своїх батьківських обов`язків. 01.05.2023 дитину було виписано з медичного закладу, але через те, що батьки покинули дитину, інших осіб які б могли забрати дитину не було, новонароджений був переміщений до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська дитяча лікарня №2». Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №314 від 10.05.2023 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №370 від 24.05.2023 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] . ат призначено позивача його опікуном. З часу передачі дитини, позивач взяла на себе обов`язки матері та почала піклуватись про нього. Відповідач ніяким чином не цікавились дитиною, не піклуються про нього, не проявляють зацікавленості в його подальшій долі, не цікавляться станом здоров`я, не обізнані про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. Всі питання щодо виховання, лікування, утримання та догляду вирішуються позивачем самостійно разом із власним чоловіком. Тобто, дитина знаходиться на повному утриманні позивача та її сім`ї . Відповідачі зарекомендували себе з негативного боку, численні порушення громадського порядку, помічені у вживанні наркотичних речовин, неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності, рішенням суду від 19.06.2023 в них було відібрано попередню сумісну дитину - [PERSON] , [INFO] . Саме тому, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 25.09.2024, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі причин своєї неявки суду не повідомили та правом на подання відзиву не скористались. Направлена на їхні адреси судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Представник третьої особи надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності та ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №88, [PERSON] та [PERSON] записані батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я за підписами працівників закладу охорони здоров`я, представника служби у справах дітей, працівника органу внутрішніх справ та головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, в Комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради виявлена покинута дитина чоловічої статі [PERSON] , [INFO] . 14.04.2023 [PERSON] покинула відділення, дитина залишилась під наглядом медичного персоналу. Мати та близькі родичі дитини не цікавились про стан її здоров`я, телефони, надані матір`ю, не відповідали. 10.05.2023 рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №314 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 11.05.2023 малолітнього [PERSON] , [INFO] , передано [PERSON] на підставі наказу №26 від 11.05.2023, що підтверджується актом про факт передачі дитини, складеним 11.05.2023 Комунальним некомерційним підприємством Миколаївської міської ради «Міська дитяча лікарня №2». 24.05.2023 рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №370 над малолітнім [PERSON] , [INFO] , було встановлено опіку та призначено його опікуном [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.06.2023 у [PERSON] та [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.05.2024 у [PERSON] та [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав сина [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді Служби у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 31.05.2024 біологічні батьки [PERSON] щодо повернення хлопчика на виховання, організацій зустрічей з дитиною та надання матеріальної допомоги до служби жодного разу не звертались, подальшою долею сина взагалі не цікавились. Згідно довідки-характеристики, наданої 01.04.2024 Відділенням поліції №2 Миколаївського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області [PERSON] за час мешкання за адресою: [ADDRESS] , зарекомендував себе з негативного боку, порушує громадський порядок, у минулому помічений у вживанні наркотичних речовин, притягувався до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 175-1 КУпАП, та частиною першою статті 184 КУпАП. Вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.03.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Згідно довідки-характеристики, наданої 01.04.2024 Відділенням поліції №2 Миколаївського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області [PERSON] за час мешкання за адресою: [ADDRESS] , зарекомендувала себе з негативного боку, порушує громадський порядок, помічена у вживанні наркотичних речовин, притягувалась до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 175-1 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.01.2023 [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 17.06.2024 року за вих. №9188/02.02.01-22/04/012/24, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] у відношенні [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що 23.05.2024 спеціалісти служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради з`ясували, що [PERSON] за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] не проживає. 23.05.2024 [PERSON] , [PERSON] не відчинили двері кімнати [ADDRESS] спеціалістам служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, хоч з квартири були чутні звуки присутніх людей. В дверях було залишено запрошення з`явитись до служби, з зазначенням місця знаходження служби, приймальних днів та годин. Проведення психодіагностичного дослідження щодо ставлення [PERSON] , [INFO] , до батьків не вбачається можливим, оскільки дитина занадто мала, що не дозволяє використовувати загальноприйнятий психологічний інструментарій для визначення ставлення дитини до батьків Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. За положеннями статей 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з правилами статей 79, 80 ЦПК України достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність тих обставин, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не здійснюють належного догляду за дитиною, не цікавляться його долею, не приймають участі в процесі його виховання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved