Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] у них [INFO] у них народився син [PERSON] , який наразі проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 08 червня 2022 року, справа № 630/156/22, з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 2400,00 грн. щомісяця. Аліменти у визначному розмірі відповідач [PERSON] сплачує, але цих коштів позивачу не вистачає для належного утримання і виховання сина, оскільки з часу ухвалення судового рішення відбулись певні зміни. Так, збільшились витрати на оплату навчання сина; виникла потребу у проведенні лікування дитини; збільшились ціни на продукти харчування, одяг, речі та взуття; та збільшився визначений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. На даний відповідач [PERSON] є працездатним та рівень його заробітку дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той, який визначений рішенням суду, та у відповідача немає інших дітей та утриманців. Також позивач [PERSON] вказала, що наразі вона щомісяця витрачає на утримання сина орієнтовно 7000,00 грн., з яких в середньому 3300,00 грн. витрачається саме на лікування дитини, а інші на харчування, одяг шкільне приладдя, засоби гігієни тощо. На переконання позивача, наведені нею обставини свідчать про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які відповідач повинен сплачувати щомісяця, до 4000,00 грн. Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року будо відкрито провадження в справі та визначено для відповідача строк у 15 днів від дня одержання копій ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви на подання відзиву уразі наявності заперечень проти позову. Відповідач [PERSON] отримав копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами 08 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку. У визначений судом 15-денний строк відповідач [PERSON] відзив не подав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але завчасно подала заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила їх задовольнити і провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не погодився з доводами позивача про те, що він не допомагає в утриманні сина і придбанні для нього коштовних речей. Відповідач наголосив, що він передавав позивачу гроші на придбання телефону і велосипеду для свого сина, а також передавав гроші на лікування сина. Натомість колишня дружина, на його думку, не приділяє належної уваги здоров`ю сина і не погоджується на пропозиції з його боку у проведенні обстежень сина у кваліфікованих лікарів, а не у целіт елів, до яких вона його возить. До того ж, син іноді проживає протягом цілого тижня у нього вдома, і в цей час він, [PERSON] , повністю утримує сина, а також дає синові гроша на його особисті потреби. Також [PERSON] пояснив, що офіційно працевлаштований на одному з підприємств, яке входить до складу АТ «Укрзалізниця», і отримує заробітну плату на рівні 12000,00 грн. після утримання податків. Тож він має змогу сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, на рівні 3000,00 грн. в місяць, не зважаючи на те, що з заробітної плати він ще відкладає гроші на проходження щорічної медичної реабілітації як інвалід 3-ї групи, та наразі намагається утворити власну сім`ю з жінкою, з якою зустрічається, що також потребує матеріальних витрат. В судовому засіданні, вислухавши промову відповідача, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Сторони, [PERSON] і [PERSON] , з 03 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 03 лютого 2015 року, виданого відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківської області. На підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 08 червня 2024 року, ухваленого в справі № 630/157/22, шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний. Іншим рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 08 червня 2022 року, ухваленим в справі № 630/156/22 за позовом [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2400,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. За відсутності письмових доказів про розмір доходів сторін, які вони могли подати самостійно або витребувати їх за допомогою суду, у вирішенні даної справи суд спирається на їх пояснення про рівень доходів. В даному випадку суд бере до уваги пояснення відповідача [PERSON] про те, що у порівнянні з 2022 роком розмір заробітної плати, яку він отримує на руки після утримання податків, досяг рівня приблизно 12000,00 грн., тобто відбулось незначне підвищення його заробітку. Тож він, оцінюючи свою платоспроможність, висловив згоду сплачувати в майбутньому аліменти на утримання сина в розмірі 3000,00 грн. на місяць. За таких обставин, суд вважає встановленим те, що матеріальний стан відповідача змінився на краще. Але позивачем не доведено належними доказами те, що її матеріальний стан у порівнянні з 2022 роком погіршився певною мірою. В той же час, проаналізувавши пояснення позивача, викладені в позовній заяві, про її щомісячні витрати на дитину, суд вважає їх такими, що свідчать про наявність у неї джерел доходів рівень, яких дозволяє проводи відповідні витрати. В якості підстави для збільшення розміру аліментів, які вже стягуються з відповідача, позивач [PERSON] вказала ту обставину, що розмір прожитого мінімуму на утримання дитини віком від 6 до 18 років з 2022 року значно збільшився. Щодо цього суд зазначає наступне. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Іншими підставами для збільшення розміру, визначених рішенням суду, позивач [PERSON] вказала те, що їх спільна з відповідачем дитина [PERSON] навчається у школі, що потребує більших матеріальних ресурсів, а також потребує лікування, на яке вона щомісяця витрачає в середньому 3300,00 грн. Але й такі доводи суд не бере до уваги, оскільки, по-перше, вони не підтверджені належними і допустимими доказами потреби у розвитку певних здібностей у дитини, які проявилися в період навчання, та виникнення у дитини захворювань і, як наслідок, потреби у проходженні систематичного лікування; а по-друге, такі доводи фактично вказують на намір позивача допомогти від відповідача його участі в додаткових витратах на дитину, викликані особливими обставинами. Наявність обставин, які можуть вказувати на потребу у стягненні додаткових витрат на дитину, не є підставою для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду. В такому разі позивачу слід було звернутися з відповідними позовними вимогами, оскільки суд здійснює розгляд справ лише в межах заявлених позовних вимог і не має право самостійно розпоряджатися правами учасника справи щодо предмету спору. Приймаючи до уваги зміну матеріального стану відповідача в бік покращення, суд задовольняє позов частково і збільшує розмір аліментів на утримання дитини до 3000,00 грн. щомісячно, які відповідач погодився виплачувати. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази того, що дитина потребує утримання з боку відповідача саме в такому розмірі, як вказано у позовній заяві. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial