Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду із\~заявою,\~в якій\~вказує,\~що [INFO] в м. Вінниця померла її мати [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0500 га, кадастровий номер 0524585600:02:002:0242 призначена для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності серії ЯЛ № 607010, виданого 27.12.2010 на підставі рішення Тиврівського районного суду від 02.08.2007. За життя її мати вказаною земельною ділянкою не розпорядилась. Інше майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою площею 0,2500 га, які розташовані по [ADDRESS] , мати ще при житті подарувала їй. У встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини вона до нотаріуса не звернулася. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважає, що вона є такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з матір`ю до дня її смерті в подарованому останньою будинку по [ADDRESS] . Її мати померла у віці 86 років. Протягом останніх двох років вона внаслідок хвороб і віку потребувала сторонньої допомоги, забезпечувати свою життєдіяльність не могла, тому заявниця почала постійно проживати разом із нею. Просить встановити факт, що вона постійно проживала разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , з 31.10.2022 до дня її смерті, яка сталася [INFO] . Ухвалою суду від 13.09.2024 призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, просять їх задоволити із зазначених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи Гніванської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує. Свідок [PERSON] дав показання, що тривалий час проживав по сусідству з [PERSON] , яка померла приблизно рік тому. Підтримував з нею добросусідські відносини. Оскільки [PERSON] була похилого віку та хворіла, то до неї в [ADDRESS] переїхала її донька - [PERSON] , яка проживала з нею на протязі одного року до дня смерті. [PERSON] доглядала за матір`ю, лікувала її, готувала їжу, поралася по господарству. Свідок [PERSON] дала показання, що тривалий час проживала по сусідству з [PERSON] в с. Селище Гніванської ТГ. Оскільки [PERSON] була особою похилого віку, то до неї переїхала її донька - [PERSON] . Оскільки вона певний проміжок часу мешкала у м. Києві, то точного періоду протягом якого [PERSON] проживала зі своєю матір`ю вказати не може, але цей строк становив трохи менше року. [PERSON] постійно піклувалася про матір, доглядала за нею, лікувала. Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у розгляді справи, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступне. Як визначено в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.10.2023\~серії [NUMBER] (а.с. 3). Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області, яка належала померлій на підставі акта на право власності на земельну ділянку виданого Селищенською сільською радою від 27.10.2010 серії ЯЛ № 607010 (а.с. 7), де зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 0524585600:02:002:0242, у с. Селище Гніванської ТГ Вінницького району Вінницької області. Відповідно до довідки від 29.08.2024 № 404 виданою старостою Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради (а.с. 6) [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 1999 року до дня смерті [INFO] . На день смерті [PERSON] разом з нею без реєстрації проживала [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про народження заявниці [PERSON] від 17.11.1964 серії [NUMBER] вона є донькою [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про одруження від 11.08.1983 серії [NUMBER] відображено, що [PERSON] одружився з [PERSON] , останній присвоєно прізвище по чоловіку - [PERSON] (а.с. 5). Вищевказаними доказами підтверджується, що померла [PERSON] до моменту смерті проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] . Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] на протязі шести місяців не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України заявниця є такою, що прийняла спадщину, оскільки заяву про відмову від спадщини вона не подавала. Факт проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] на момент смерті останньої доводиться показами свідків, вказаними доказами, а саме: свідоцтвом про народження заявниці; свідоцтвом про шлюб заявниці, свідоцтвом про смерть [PERSON] ; довідкою старости Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті заявниці необхідно в подальшому для реалізації її спадкових прав. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога встановити юридичний факт про те, що заявниця [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем - своєю матір`ю [PERSON] на момент її смерті, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з роз`ясненнями викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Але, це положення закону треба сприймати у контексті статусу спадкоємця у певні проміжки часу, оскільки редакція даної норми має широкий зміст. Якщо особи не можуть довести свої права на спадщину, то відповідні факти, з якими пов`язується виникнення права на спадкування, встановлюються судом. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 2 та 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями вищезазначеного закону не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Суд, оцінюючи надані заявником докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування факту постійного проживання заявниці разом з її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на момент відкриття спадщини. Як вбачається з наданих суду доказів, заявницею, як спадкоємцем першої черги доведено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено.

Outcome: approved