Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки у порядку спадкування за законом. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [INFO] померла бабуся [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується нотаріально засвідченим перекладом скороченої копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Малопольським відділом реєстрації актів цивільного стану Краків. [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та у зв`язку із смертю була знята з місця реєстрації, про що свідчить довідка № 97258 від 14.06.2022 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, із земельної ділянки площею 0,0813 га, кадастровий номер 4610136900:06:004:0027, яка призначена для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та розташована за адресою: [ADDRESS] . Проте, спадкодавець [PERSON] не встигла завершити процедуру приватизації земельної ділянки та зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім`я, оскільки їй довелось витратити на цей процес останніх 12 років свого життя. Будучи пенсіонеркою за віком, дитиною війни та інвалідом 1 групи за станом здоров`я, маючи у відповідності до ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» першочергове право на відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, у березні 2010 року [PERSON] звернулась до Львівської міської ради із заявою про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0820 га для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] . 21.04.2011 року на сесії Львівської міської ради розглядався проект ухвали «Про погодження гр. [PERSON] місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] ». Однак, ця ухвала була відхилена, оскільки не набрала необхідної кількості голосів. Ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2011 року № 699 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 31 березня 2011 року № 331 та затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах» земельну ділянку площею 0,09 га на [ADDRESS] було включено у перелік ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах. Тобто Львівська міська рада не тільки не прийняла рішення про погодження гр. [PERSON] місця розташування земельної ділянки та надання їй дозволу на виготовлення проекту щодо відведення земельної ділянки площею 0,0820 га. на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, але й включила цю земельну ділянку до переліку ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах. Не погоджуючись із рішенням Львівської міської ради від 14.07.2011 р. № 699, [PERSON] оскаржила його в судовому порядку. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2011 року в адміністративній справі 2а-1113/11 адміністративний позов [PERSON] задоволено: визнано неправомірною відмову Львівської міської ради у погодженні [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,0820 га по [ADDRESS] ; визнано нечинною ухвалу Львівської міської ради від 14.07.2011 р. № 699 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 31 березня 2011 року № 331 та затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах» в частині включення земельної ділянки площею 0,09 га. на [ADDRESS] до переліку ділянок, призначених для продажу у власність або права оренди на аукціонах; зобов`язано Львівську міську раду повторно розглянути заяву [PERSON] щодо погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,0820 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2012 року (провадження № 31603/12/9104) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.02.2015 року залишено без змін постанову Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2011 року в адміністративній справі 2а-1113/11, а апеляційну та касаційну скарги Львівської міської ради залишено без задоволення. Оскільки постанова Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2011 року в адміністративній справі 2а-1113/11 вступила у законну силу, то на її виконання Галицьким районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 2-а-1113/11 від 05.01.2012 р., який було направлено на виконання до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області. У процесі виконання виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова № 2-а-1113/11 від 05.01.2012 р. Львівською міською радою було виконано вимоги зазначеного виконавчого документу та прийнято ухвалу № 1194 від 26.01.2012 р. «Про погодження гр. [PERSON] місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] ». У подальшому вказана ухвала була оскаржена в судовому порядку Благодійним Фондом «Спадщина Митрополита Шептицького». У ході розгляду справи №1304/3908/12 за адміністративним позовом Благодійного Фонду «Спадщина Митрополита Шептицького» до Львівської міської ради, третя особа - [PERSON] , ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2012 р. було вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії ухвали Львівської міської ради № 1194 від 26.01.2012 р. «Про погодження гр. [PERSON] місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] » та заборонено Львівській міській раді вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки на [ADDRESS] . В подальшому постановою Галицького районного суду м. Львова від 02.04.2015 р. у справі № 1304/3908/12 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю у зв`язку із його безпідставністю та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2012 року. Маючи твердий намір приватизувати земельну ділянку площею 0,0820 га, у 2014 році [PERSON] звернулась до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» для проведення робіт з її приватизації. На замовлення [PERSON] було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Земельну ділянку було сформовано і присвоєно їй кадастровий номер 4610136900:06:004:0027, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. 04.05.2022 року [PERSON] , продовжуючи процес приватизації земельної ділянки, звернулась до Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради із заявою про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] та передачу земельної ділянки у власність, про що свідчить опис прийнятих документів від 04.05.2022 р. Листом Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради від 06.05.2022 р. повідомлено, що питання про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] та передачу земельної ділянки у власність не може бути вирішене. [INFO] на 94 році життя [PERSON] померла, так і не закінчивши процес приватизації земельної ділянки. 08.06.2022 року [PERSON] звернулась до Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті бабусі - [PERSON] , про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69147565 від 08.06.2022 р. У той же час до Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області звернулась [PERSON] - донька померлої [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] - внучки померлої, що підтверджується заявою № 777 від 08.06.2022 р. Державний нотаріус Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області листом за вих. № 922/0214 від 22.06.2022 року повідомила [PERSON] про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , через відсутність даних про реєстрацію права власності на земельну ділянку на ім`я спадкодавця. Оскільки зареєстрований у встановленому порядку правовстановлюючий документ на земельну ділянку не був представлений нотаріусу, остання запропонувала [PERSON] звернутись до суду для вирішення питання про визнання права власності на земельну ділянку в судовому порядку. Нотаріус також повідомила, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69147452 від 08.06.2022 р. Оскільки матір [PERSON] померла раніше за [PERSON] , з урахуванням положеннь ч. 1 ст. 1266 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за законом за правом представлення. Як наслідок, за вищевикладених обставин, позивач не може оформити спадкові права на земельну ділянку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, хоча належним чином прийняла спадщину, а тому звертається до суду з метою отримання дозволу на завершення процедури приватизації земельної ділянки з отриманням свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Відповідно, з урахуванням викладеного, позивач просить визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та право на одержання на її ім`я свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,0813 га, кадастровий номер 4610136900:06:004:0027, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом по праву представлення після смерті бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 26.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.06.2023 року витребувано у Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області (79005, м. Львів, вул. Зелена, 2) належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 337/2022, заведеної 08.06.2022 року після смерті [PERSON] . Витребувано у Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію щодо часу перетину державного кордону громадянкою [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Києві та померла [INFO] в м. Краків, Республіка Польща, за період з 01.01.2010 року до 28.05.2022 року. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.02.2024 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні, із урахуванням письмових пояснень, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачем не представлено відмови органу місцевого самоврядування, а саме Львівської міської ради, у завершенні процедури приватизації. Також наголосила, що відповідно до п. п. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного Кодексу України чітко передбачено заборону у передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність на час дії воєнного стану. У зв`язку з чим Львівська міська рада (відповідач) не може розглядати питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і надання її у власність та виносити з цього приводу рішень. Вважає, що заявлений позов в умовах воєнного стану є передчасним і не може бути реалізований, оскільки існує заборона на законодавчому рівні приймати органу місцевого самоврядування (відповідачу) рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки. Третя особа в судове засідання не з`явилася, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Суд, вислухавши доводи сторони позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Краків, що підтверджується скороченою копією свідоцтва про смерть [NUMBER] . У зв`язку із смертю [PERSON] знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2011 року визнано неправомірною відмову Львівської міської ради у погодженні [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,0820 га по [ADDRESS] ; визнано нечинною ухвалу Львівської міської ради від 14.07.2011 р. № 699 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 31 березня 2011 року № 331 та затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах» в частині включення земельної ділянки площею 0.09 га. на [ADDRESS] до переліку ділянок, призначених для продажу у власність або права оренди на аукціонах; зобов`язано Львівську міську раду повторно розглянути заяву [PERSON] щодо погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,0820 га. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2012 року постанову Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2011 року залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.02.2015 року касаційну скаргу на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2012 року залишено без задоволення. Ухвалою Львівської міської ради № 1194 від 26.01.2012 року ухвалено погодити громадянці [PERSON] місце розташування земельної ділянки та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0820 га на [ADDRESS] у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель, що не надані у власність або користування, за функцією використання землі житлової забудови. Громадянці [PERSON] запропоновано подати у встановленому порядку міській раді на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Позивачем до матеріалів позовної заяви долучено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , відповідно до якого площа земельної ділянки становить 0,813 га., цільове призначення землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 4610136900:06:004:0027. Згідно відповіді Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 06.05.2022 року № 2403 вих 31896 повідомлено [PERSON] , що питання про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] та передачу земельної ділянки у власність не може бути вирішене, оскільки розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі забороняється в умовах воєнного стану. Після смерті [PERSON] Четвертою львівською держаною нотаріальною конторою Львівської області заведено спадкову № 337/2022 (номер у спадковому реєстрі 69355092). В рамках вказаної спадкової справи [PERSON] - спадкоємець майна після смерті матері [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини та від належної їй частки спадщини на користь спадкоємця за законом, внучки померлої [PERSON] , а донька померлої [PERSON] померла [INFO] . Четвертою львівською держаною нотаріальною конторою Львівської області надано відповідь [PERSON] № 922/0214 від 22.06.2022 року, відповідно до якої зазначено, що Четверта львівська державна нотаріальна контора Львівської області не може видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться на території [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , оскільки немає даних про реєстрацію права власності на цю земельну ділянку на ім`я спадкодавця. Предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, приватизація якої була розпочата, проте, не завершена за життя спадкодавця. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста статті 118 ЗК України). Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина восьма статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (частина дев`ята статті 118 ЗК України). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята статті 118 ЗК України). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). В даному випадку спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , ухвалою Львівської міської ради № 1194 від 26.01.2012 року ухвалено погодити місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0820 га на [ADDRESS] у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель, що не надані у власність або користування, за функцією використання землі житлової забудови. Однак, процедура приватизації не завершена у зв`язку із смертю [PERSON] . Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 128/1911/15-ц,\~від 17.04.2019 року у справі № 723/1061/17, від 29.08.2019 року у справі № 554/1195/17 від 30.06.2020 року у справі № 623/633/17, від 25.03.2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте, не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець не завершила у зв`язку із смертю, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, суд вважає необгрунтованими доводи представника відповідача про відсутність відмови органу місцевого самоврядування в продовженні процедури приватизації позивачем [PERSON] , а відтак, і підстав для звернення до суду з позовом про визнання права. В контексті цього підлягає врахуванню те, що матеріали справи містять заяву [PERSON] від 18.08.2022 року, адресовану Львівському міському голові [PERSON] , в якій заявниця (позивач) просить затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS] . На таку заяву листом за вих.№2403вих-62729 від 22.08.2022 року Управлінням земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомлено [PERSON] про те, що порушене нею питання не може бути вирішене. Таким чином, суд вважає очевидним наявність відмови органу місцевого самоврядування у погодженні спадкоємцю проекту землеустрою, тому такий спадкоємець, в даному випадку [PERSON] , об`єктивно має право звернутися до суду з позовом про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки. Також неспроможними слід вважати доводи сторони відповідача про передчасність заявленого позову у зв`язку з наявною забороною для безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок комунальної власності на період воєнного стану, запровадженої п.п. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного Кодексу України. Суд наголошує, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав не передбачає зобов`язання для відповідача у прийнятті конкретного рішення про передачу у приватну власність позивача земельної ділянки і виключно в час дії воєнного стану. Визнання права на завершення процедури приватизації є гарантією для позивача на розгляд Львівською міською радою відповідної заяви, поданої від неї, саме як від спадкоємця, про затвердження проекту землеустрою із прийняттям органом місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом, рішення з цього питання, в разі незгоди з яким, вона зможе оскаржити його у встановленому порядку. Що ж стосується вимоги позивача про визнання права на одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку, площею 0,0813 га, кадастровий номер 4610136900:06:004:0027, суд зазначає, що таке рішення повинно бути прийняте компетентним органом за результатами розгляду звернення заявника, яке повинно відповідати вимогам чинного законодавства. Відтак, з метою уникнення перебирання судом функцій інших органів, в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. При цьому, суд звертає увагу сторони позивача, що чинним на даний час законодавством видача свідоцтв про право власності на земельну ділянку не передбачена. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~258,\~259,\~263-265,\~352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: partial