Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що з 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2013 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишилився проживати разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2016 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1000,00 грн щомісячно. Проте відповідач регулярно не сплачує аліменти, офіційно не працює та має мінливий заробіток. На даний час сину сторін виповнилося 15 років, крім того як витрати на дитину, так і прожитковий мінімум постійно зростають, що зумовлює необхідність збільшення розміру аліментів. Крім того їхній із відповідачем син має схильність до математики, та комп`ютерних наук, на постійній основі займається математикою онлайн та навчається у Комп`ютерній академії «АЙТІ СТЕП». Також дитина потребує додаткових занять з англійської мови та для укріплення здоров`я займається бойовим мистецтвом-дзюдо. Всі ці заняття зумовлюють необхідність долаткових витрат на утримання дитини. Так, у місяць позивач витрачає на дитину 6990,00 грн, а саме: математика(онлайн курси)-2990,00 грн, дзюдо-2500,00 грн, англійська мова- 1200,00грн. Крім того за останні два роки згідно долучених чеків на вартість зазначених додаткових витрат склала 103045,00 грн, а також була необхідність звернутися із дитиною до лікаря-дантиста, на послуги якого було офіційно потрачено 52650,00 грн. Із урахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2016 року з 1000,00 грн шомісячно на частку від усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені у 2019-2024 роках додаткові витрати на лікування та навчання сина у розмірі 77802,50 грн., а також стягувати додаткові щомісячні витрати на утримання сина, а саме на навчання у розмірі 6690,00 грн. \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.06.2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 23.08.2024 року представником позивача адвокатом Саламандик А.І. подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої після подачі позову, та в ході підготовки до судового розгляду було віднайдено докази понесення додаткових витрат, а саме знайдено квитанцію за купівлю ноутбука маки Acer Nitro 5 AN515-55, який був придбаний для сина сторін, який займається поглиблено вивченням комп`ютерних наук. Тому на підставі наведеного, просив збільшити позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, понесені у 2019-2024 роках на лікування та навчання сина до суми у розмірі 95302,00 грн. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки адвоката Саламандик А.І. надійшла заява, про розгляд даної справи у відсутності позивчки та її представника, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи належно повідомлявся, шляхом направлення судової повістки про виклик за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується долученими до матеріалів справи трекінгами відстеження поштового відправлення АТ «Укрпошта» із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». До початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. \~ Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що відповідно\~до свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~яке повторно\~видане Надвірнянським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції в\~Івано-Франківській\~області 02.09.2016\~року,\~батьками [PERSON] ,\~ [INFO] \~вказані \~ [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 07.08.2013 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2016 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 02.07.2026 року і до досягнення дитиною повноліття. 12.07.2019 року між [PERSON] та ТзОВ «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК» укладено договір №621010987, відповідно до якого виконавець зобов`язується надати послуги з навчання [PERSON] , у відповідності до програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ». Термін навчання згідно п.1.2 договору складає 5 років по 36 навчальних тижнів у кожному році. Згідно п.2.2 договору послуги надаються на умовах передплати, розмір якої зазначено у Додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Як вбачається із Додатку №1 до договору №621010987 від 12.07.2019 року вартість навчання за 1 навчальний рік становить 10926,00 грн. Відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» №MNWCYQ1KG0822, код авторизації: 433242 від 22.08.2022 року на рахунок комп`ютерної Академії ШАГ Івано-Франківськ (освіта) зарахована сума в розмірі 10926,00 грн. Згідно платіжних чеків АТ КБ «Приватбанк» №1819, код авторизації: 048284 від 24.07.2023 року, №1818, код авторизації: 638019 від 24.07.2023 року підтверджується здійснення оплати в сумі 5500,00 грн та 10000,00 грн на рахунок Комп`ютерної академії, призначення платежу: оплата за навчання [PERSON] . Відповідно до рахунку-фактури №ІФ-621010988 від 01.09.2021 року, [PERSON] здійснила оплату в сумі 10926,00 грн на рахунок ТОВ «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК», призначення платежу: оплата за навчання згідно рахунку №ІФ-621010988 від 01.09.2021 від [PERSON] . Відповідно до рахунку-фактури №ІФ-621010987 від 12.07.2019 року, [PERSON] здійснила оплату в сумі 1849,00 грн на рахунок ТОВ «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК», призначення платежу: оплата за навчання згідно рахунку №ІФ-А-621010987 від 12.07.2019 від [PERSON] . Відповідно до рахунку-фактури №ІФ-621010988 від 18.08.2020 року, [PERSON] здійснила оплату в сумі 10926,00 грн на рахунок ТОВ «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК», призначення платежу: оплата за навчання згідно рахунку №ІФ-621010988 від 18.08.2020 від [PERSON] . Згідно квитанції №WFP-BTN-7872551-650c2db534058 від 21.09.2023 року, [PERSON] здійснено оплату в сумі 12000,00 грн на сайті: marianna_english.wizzylab.com. Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2327022553.1 від 03.11.2021 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] навчання онлайн [PERSON] в сумі 1200,00 грн. Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2432888873.1 від 24.01.2022 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1200,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн ментальна арефметика [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2262492051.1 від 13.09.2021 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1200,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2533255783.1 від 02.05.2022 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1200,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн ментальна арефметика [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2469948591.1 від 21.02.2022 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1200,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн ментальна арефметика [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2725307815.1 від 31.10.2022 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1400,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн ментальна арефметика [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.3329125145.1 від 27.11.2023 року, [PERSON] оплатила на рахунок [PERSON] в сумі 2990,00 грн, призначення платежу: навчання за грудень [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2685523566.1 від 23.09.2022 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1400,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн ментальна арефметика [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2793699922.1 від 25.12.2022 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 2000,00 грн., призначення платежу: навчання онлайн ментальна арефметика [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.3394168568.1 від 03.01.2024 року, [PERSON] оплатила на рахунок [PERSON] в сумі 2990,00 грн, призначення платежу: сплата за навчання січень 2024 [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.3457286190.1 від 08.02.2024 року, [PERSON] оплатила на рахунок [PERSON] в сумі 2990,00 грн, призначення платежу: сплата за навчання лютий 2024 [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.3621839485.1 від 02.05.2024 року, [PERSON] оплатила на рахунок [PERSON] в сумі 2990,00 грн, призначення платежу: сплата за навчання травень [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.3511530071.1 від 07.03.2024 року, [PERSON] оплатила на рахунок [PERSON] в сумі 2990,00 грн, призначення платежу: сплата за навчання лютий 2024 [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.3563948864.1 від 02.04.2024 року, [PERSON] оплатила на рахунок [PERSON] в сумі 2990,00 грн, призначення платежу: сплата за навчання квітень 2024 [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2633392914.1 від 08.08.2022 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1200,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн ментальна арефметика [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2181472062.1 від 01.07.2021 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] сумі 1200,00 грн, призначення платежу: навчання [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2295892473.1 від 10.10.2021 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1200,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2363840199.1 від 02.12.2021 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1200,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.2589691444.1 від 25.06.2022 року, [PERSON] оплатила на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 1200,00 грн, призначення платежу: навчання онлайн ментальна арефметика [PERSON] . Згідно платіжної інструкції АТ КБ Приватбанк №0.0.3679559240.1 від 01.06.2024 року, [PERSON] оплатила на рахунок [PERSON] в сумі 2990,00 грн, призначення платежу: сплата за навчання травень [PERSON] . Відповідно до долученої виписки із стоматологічної клініки «MaxDent» за підписом лікуючого лікаря [PERSON] пацієнт [PERSON] пройшов медичне обстеження в ході якого виявлено: скелетно та зубоальвеолярно клас1, вузька в/щ, мікродентія 12 та 22, ретрузія нижніх різців, зміщення центральної лінії а н/щ зубоальвеолярно(при відкриванні ротової порожнини центри не вирівнюються), відсутність місця на 4.3, наявний зачаток 2.8. Визначено план лікування, а саме: розширення в/щ з опорою на мініімпланти, фіксація бреке с-ми на в/щ, фіксація брекет с-ми на н/щ, створення місця на 4.3 за рахунок виправлення торку нижніх різців, при потребі- фіксація мініімпланта ретромолярно для дисталізації 4 сегменту. Згідно актів виконаних робіт стоматологічної клініки «MaxDent» від 04.08.2023 року пацієнту [PERSON] проведена робота: брекет система на щелепу (металічна самолігатурна), вартістю 17190,00 грн; 08.08.2023 року пацієнту [PERSON] проведена робота: Апарат Benefit (на 2-х мікроімплантах), вартістю 18180,00 грн; 10.08.2023 року пацієнту [PERSON] проведена робота: брекет система на щелепу (металічна самолігатурна), вартістю 17190,00 грн. Відповідно до фіскального чеку виданого ТОВ «АЛЛО» №00001587500017 від 02.09.2021 року, здійснено покупку ноутбуку Acer Nitro 5 AN515-55 на суму 34999,00 грн. При вирішенні заявлених позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів суд враховує наступне. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими способами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у спеціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (стаття 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до ст.51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Згідно зі ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України. Згідно з ч.2 ст. 182СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд повинен враховувати встановлені ч.2 ст.182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України №6-143цс13 від 05.02.2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми ст.192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». У будь-якому випадку, відповідно до ч.3 ст.181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись в суд із позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2016 року шляхом зміни способу стягнення з твердої грошової суми на частку всіх видів доходу(заробітку) відповідача, а закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] у цій частині підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне. Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У постановах Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №183/1679/17, від 12.12.2019 року у справі №756/4947/17-ц , від 01.04.2020 року у справі №521/16268/18, від 08.12.2021 року у справі №607/12170/20 викладено правові висновки про те, що положення статті 185\~СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню в судовому засіданні. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: - навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; - розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; - оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); - лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. У постанові від 04.12.2019 року у справі №320/383/19 Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу між сторонами проживає разом із матір`ю-позивачем [PERSON] . Позивачем долучено до позову медичну виписку стоматологічної клініки «MaxDent», якою підтверджується, що за результатами проведеного лікарського обстеження сину сторін був встановлений відповідний стоматологічний діагноз, складено план лікування та встановлено імплант та проведено фіксацію брекет систем верхньої та нижньої щелеп. Надані позивачем у цій частині докази-медична виписка та акти виконаних робіт не викликають сумніву, у своїй достовірності, а тому суд визнає вказані докази належними та допустимими. Суд вважає, що встановлення брекет системи, за умови наявності встановленого лікарем-стоматологом діагнозу в даному випадку є необхідним та виправданим для здоров`я та гармонійного розвитку сина сторін, а тому вказані витрати зумовлені особливими потребами(станом здоров`я дитини) та відносяться до додаткових витрат, половина вартості яких у сумі 26280,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача половини вартості понесених нею за період 2019-2024 років додаткових витрат на навчання сина у Комп«ютерній академії «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК», оплату репетитора англійської мови та курсів математики, заняття у секції дзюдо загальна вартість яких склала 103045,00 грн. та стягнення у подальшому з відповідача витрат на онлайн курси математики у сумі 2990,00 грн, вивчення англійської мови у сумі 1200,00 грн, заняття дзюдо вартістю 2500,00 грн, а всього на загальну суму 6690,00 грн. щомісячно. Щодо\~вказаних витрат\~ суд\~зазначає,\~що навчання\~дитини з\~метою здобуття\~додаткової IT\~освіти,\~заняття з\~репетиторами англійської\~мови та\~математики,\~ відвідування\~спортивної секції не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. При цьому позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на утримання дитини викликані особливими обставинами, які зумовлені, зокрема, позитивними фактами, як то наявність у дитини особливих здібностей у сфері комп`ютерних технологій, що зумовлює необхідність здобуття додаткової IT освіти. З відомостей, що знаходяться в матеріалах справи не вбачається, що син сторін має ряд особливостей розвитку, зумовлених схильністю до математики, інформаційних технологій (основи інформації й обчислень та їх застосування) та комп`ютерного програмування тощо, на які потребуються додаткові витрати (висновки відповідних спеціалістів галузі інформаційних технологій і комп`ютерного програмування, відповідні нагороди, тощо) та наявність у нього певних досягнень у зазначених напрямках розвитку. Позивачка також не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини, а також не надала доказів на підтвердження того, що між нею і відповідачем були узгоджені питання щодо обрання навчального закладу та навчання сина на платній основі в Комп`ютерній академії «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК», що свідчить про те, що зазначений навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем, не з`ясовуючи, чи має відповідач можливість сплачувати такі витрати. Відповідно до існуючої судової практики не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат одного із батьків навчання дитини в приватній школі за бажанням одного з батьків(постанова Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 201/15248/16-ц). Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на оплату навчання сина у Комп`ютерній академії «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК» загальна вартість яких відповідно до наданих суду платіжних документів становить 39201,00 грн. \~ \~ \~ \~При цьому суд не приймає до уваги в якості належного та достатнього доказу долучену позивачем квитанцію АТ КБ «Приватбанк» №MNWCYQ1KG0822, код авторизації: 433242 від 22.08.2022 року на суму 10926,00 грн, оскільки у ній відсутнє посилання на особу платника та призначення платежу. Інші понесені позивачкою витрати, зокрема з оплати занять із репетиторами англійської мови та онлайн навчання математики, загальна вартість яких згідно наданих суду підтверджуючих доказів становить 37730,00 грн. також не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері. При цьому суд також не приймає до уваги в якості належного та достатнього доказу на підтвердження зазначених витрат квитанцію №WFP-BTN-7872551-650c2db534058 від 21.09.2023 року, відповідно до якої позивачкою здійснено оплату в сумі 12000 грн. на сайті: marianna_english.wizzylab.com, оскільки дана квитанція не підтверджує, що оплата здійснена за надання відповідних послуг із навчання сина сторін, а не іншої особи. \~ \~ \~ \~ Щодо стягнення витрат на відвідування спортивної секції суд зазначає, що вказані витрати також не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з одного із батьків і аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 у справі № 205/4622/16-ц, однак, заявляючи відповідну вимогу про стягнення з відповідача щомісячних додаткових витрат на заняття дитини у секції дзюдо, позивачем взагалі не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що син сторін відвідує вказану спортивну секцію та вартість таких занять, а тому у цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю. Із урахуванням зазначених висновків у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки щомісячних додаткових витрат на утримання дитини, які включають оплату курсів математики у сумі 2990,00 грн, англійської мови у сумі 1200,00 грн та заняття дзюдо у сумі 2500,00 грн. При цьому суд звертає увагу на те, що позивач всупереч рівності обов`язку обох батьків щодо утримання дитини просила стягувати зазначені витрати щомісячно із відповідача у повному обсязі, а не їх половину. Щодо стягнення додаткових витрат на придбання ноутбука суд зазначає наступне. На переконання суду позовні вимоги в частині придбання ноутбука марки Acer Nitro 5 AN515-55 загальною вартістю 34999,00 грн., не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати не можна віднести до витрат, пов`язаних з особливими обставинами та спрямованими на розвиток здібностей дитини. При цьому у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, що саме дитині придбавався зазначений ноутбук і, що, саме син сторін його використовує в діяльності, яка спрямована на розвиток його здібностей, комунікації, навчання тощо. Позивачкою також не надано належних доказів в частині того, що неповнолітній син сторін навчався дистанційно, і що вказаний ноутбук використовувався для навчання, а з долученого фіскального чеку ТОВ «АЛЛО» №00001587500017 від 02.09.2021 року взагалі неможливо встановити особу покупця, а відтак підтвердити, що зазначені витрати фактично понесені стороною, а тому суд приходить до висновку, що в цій частині позов також не підлягає до задоволення. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3\~ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~\~ учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними, згідно\~ст.77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~ За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року у справі №348/1137/16-ц та стягувати з \~відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частки усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь позивачки додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина у сумі 26280,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року у справі №348/1137/16-ц слід відкликати. Враховуючи те, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial