Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю її з повнорідним братом [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що вона є рідною та єдиною сестрою військовослужбовця, який був призваний на військову службу за призивом під час мобілізації, підданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконував військовий обов`язок, пов`язаний з відбиттям повномасштабної збройної агресії Російської Федерації, та загинув [INFO] , зазнавши травмування несумісне з життям. Її брат - [PERSON] за життя не знайшов другої половинки, а тому не мав родини та дітей. За життя для [PERSON] найближчою людиною і найріднішою була його сестра [PERSON] . Так як вона була меншою, то з малих літ він постійно опікувався за нею й підтримував. Протягом всього життя [PERSON] був заявниці не тільки старшим братом, а й розрадником, моральною підтримкою, навіть смерть їх батьків ще більше об`єднала їх, як брата та сестру. В 2005 році, [PERSON] у віці 20 років приїхала працювати з м. Поліг Запорізької області до м. Запоріжжя. Саме з цього часу заявник - [PERSON] разом з братом винаймали житло в м. Запоріжжя та проживали разом як одна сім`я. Останніх вісім років вони як брат та сестра разом винаймали квартиру [ADDRESS] . Окрім спільного проживання та спільного побуту, вони, як брат та сестра, мали взаємні права й обов`язки одне до одного, які узгоджувалися ними для спільного проживання. Навіть коли [PERSON] був мобілізований та виконував свій громадський обов`язок щодо захисту Батьківщини, він постійно дзвонив на мобільний телефон їй та радився з нею , підтримував її фінансово. Після отримання скорботної звістки про загибель свого брата, вона самостійно займалась його похованням та до теперішнього часу, лише вона відвідує місце поховання та несе тягар душевних страждань втрати свого брата. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) визначено, що сім`ям загиблих осіб (померли внаслідок поранень, що дістали після введення воєнного стану, травм) виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень. Одноразова грошова допомога розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон відносить до членів сім`ї не лише дружину, дітей та батьків, а й інших осіб, що проживали із загиблим (померлим та вели спільне господарство). 27.07.2023р. вона звернулась до [INFO] з заявою про виплату їй на загиблого військовослужбовця В/Ч [NUMBER] [PERSON] одноразової грошової допомоги. Однак, їй безпідставно було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проживання однією сім`єю як брата та сестри. Для отримання даної допомоги заявнику необхідно пред`явити рішення суду про встановлення факту проживання із загиблим однією сім`єю як сестра і брата, тобто для отримання статусу члена сім`ї загиблого воїна, через що звернулася до суду з вказаною заявою. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2024 року року провадження по справі відкрите . Представник заінтересованої особи Міністерства Оборони України Зінченко С.О. у поданих поясненнях зазначив, що перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги є вичерпним та розширенню не підлягає. Вимога заявника про встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем, з урахуванням визначеної у заяві мети, не підлягає задоволенню, оскільки від встановлення такого факту не залежить виникнення у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги від Міністерства Оборони України. У вступному слові представник заявника та заявник заяву підтримали , надали пояснення аналогічні в ній викладеним. Представник Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району Колокот О.О. надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи Міністерства Оборони України Зінченко С.О. у поданих поясненнях просив справу розглянути без його участі, в задоволенні заяви відмовити. Представник заінтересованої особи [INFO] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснення на заяву не надав, у зв`язку з чим справу розглянуто у його відсутність . Суд, вислухавши вступне слово представника заявника та заявника , вислухавши пояснення свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи . Заявник та [PERSON] є рідними сестрою та братом, що підтверджено свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . [PERSON] у шлюбі не перебував, що підтверджено відповіддю Олександрівського відділу ДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального міністерства юстиції ( м. Одеса) від 19.06.2024. У нотаріально засвідченій 18 травня 2024 року приватним нотаріусом ЗМНО Носенко Ю.А. заяві, [PERSON] зазначила, що у зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах, як в Україні, так і поза її межами не перебувала та не перебуває. Згідно акту про підтвердження факту проживання від 29 квітня 2024 року ОСББ «Запорізька 9-Б» [PERSON] та померлий [INFO] [PERSON] фактично з 2015 року проживали без реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заявниця та [PERSON] з 2015 року винаймали у нього квартиру [ADDRESS] , де проживали як родина, вели спільне господарство. [PERSON] відповідно до наявної копії трудової книжки серії [NUMBER] тривалий час працювала медичною сестрою в різних закладах, 05.08.2022 року звільнилася за власним бажанням з відділення хірургії з центром ШКК на 60 ліжок КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР. [PERSON] 16 грудня 2015 року був звільнений за власним бажанням з АТ «Мотор Січ» у зв`язку із переїздом на нове місце проживання. Також, з виписки з карткового рахунку [PERSON] в АТ «ПриватБанк» з 01.03.2022 по 16.05.2023 підтверджено, що на картку заявника зараховувалися перекази на різні суми , однак встановити від кого зазначені перекази надходили неможливо, оскільки зазначені докази [PERSON] суду надані не були. [INFO] [PERSON] , який був військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , загинув, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , лікарським свідоцтвом про смерть № 04 від 20.04.2023 та відповіддю [INFO] від 04.08.2023 № 5261. Відповіддю [INFO] від 04.08.2023 № 5261 заявниці відмовлено у проведенні виплат на загиблого військовослужбовця в/ч [NUMBER] [PERSON] через те, що нею не надано документів на підтвердження факту знаходження на повному утриманні брата. До вказаних обставин підлягають застосуванню такі норми права. Згідно з ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблений висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Метою заявника при зверненні до суду є реалізація права на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168) Так, п.2 вказаної постанови установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Разом з тим, у статті 16-1 цього Закону України право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Постановою №168 визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на визначену цією постановою компенсацію і під жодну з категорій осіб заявник не підпадає. За таких обставин у заявника відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану. Оцінюючи надані заявником докази, суд вважає, що встановлення факту, про який просить заявник, не призведе до набуття нею соціально-правового статусу батьків, одного з подружжя дитини чи утриманця загиблого (померлого) військовослужбовця, а тому вимога заявника про встановлення факту проживання із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю як брат та сестра, з урахуванням визначеної у заяві мети, не підлягає задоволенню, оскільки від встановлення такого факту не залежить виникнення у заявника права на тримання одноразової грошової допомоги від Міністерства Оборони України. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed