Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

В травні 2024 року представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 75113 грн 64 коп. та судовий збір в сумі 2422 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначено, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем 26.12.2011 року було укладено кредитний договір № 26254018321576, та видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000,00 грн, який в подальшому було збільшено до 49000,00 грн. 19 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилось шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ»). Позивач вказує, що відповідач належним чином та в повному обсязі не виконує свої кредитні зобов`язання, а тому у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2024 року складає суму в розмірі 75113 грн 64 коп., з яких: 48555 грн 98 коп. - заборгованість за кредитом; 26557 грн 66 коп. - заборгованість по процентам. З огляду на те, що в добровільному порядку відповідач суму заборгованості не сплачує, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом за захистом порушених прав та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму боргу в примусовому порядку, а також судовий збір. Ухвалою судді від 05 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. 05.08.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано суду кредитний договір № 26254018321576, укладений 26.12.2011 року між відповідачем та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», а наявна у справі копія пропозиції про зміну договору карткового рахунку та договору страхування (Оферта) від 26.12.2014, представником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» не підписана. Крім того, достатніх доказів, які б вказували про направлення відповідачу письмової вимоги від 31.03.2024 року позивачем суду також надано не було. Також, наданий позивачем розрахунок заборгованості не свідчить про наявність дійсного розміру боргу перед позивачем, як правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». 19.08.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договір карткового рахунку та договір страхування від 26.12.2014 містить усі суттєві умови, притаманні кредитному договору, відповідач погодився із Загальними умовами договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків банку. Після укладення договору, відповідач отримав від банку кошти, та зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом. Розрахунок боргу містить детальну інформацію про нараховані суми заборгованості, що відповідачем належними доказами спростовано не було. Крім того, строки позовної давності до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки, банк вчасно звернувся до відповідача із позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 26.12.2014 р. 21.08.2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову, посилаючись на те, що банк в позові вказує про укладення договору між [PERSON] та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» 26.12.2011, однак, зазначений договір до позову долучено не було, а наявна копія пропозиції про зміну договору карткового рахунку від 26.12.2014 не містить підпису представника банку, а відтак не свідчить про її дійсність. Позивачем було проігноровано заперечення відповідача у відзиві на позов та формально зазначені тлумачення певних вимог закону, що свідчить про недоведеність заявленої до стягнення суми боргу. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за змістом статті 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Результат аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) відбувається вибуття кредитора. Відповідно до п. 1.1. Статуту ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал», в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до Банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів Банку (протокол № 68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал» (рішення № 2 від 14 березня 2015 року). З наведеного вбачається, що позивач АТ «ПУМБ» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки, до нього перейшли всі права та зобов`язання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до Банку АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу. Згідно зі ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У позовній заяві позивач посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем 26.12.2011 року укладено кредитний договір № 26254018321576, та видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000,00 грн. Разом з цим, до матеріалів справи позивачем не долучено докази на підтвердження укладення між сторонами зазначеного договору, зокрема, не долучено його належним чином засвідчену копію. Крім того, позивач вказує, що 26.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем укладено договір шляхом підписання відповідачем та, відповідно, акцептування банком Пропозиції про зміну договору карткового рахунку та договору страхування (оферта). Зі змісту зазначеної пропозиції вбачається, що вона буде вважатись акцептованою банком в дату її підписання банком та скріплення її печаткою. Однак, в матеріалах справи хоч і міститься копія зазначеного документу, однак, цей документ містить лише підпис відповідача, та не містить підпис повноваженої особи банку та печатки, а відтак відсутні достатні підстави вважати, що зазначена пропозиція була належним чином акцептована банком та є дійсною. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказував на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність договірних відносин між сторонами, однак, стороною позивача після отримання заперечень на позов не було вжито процесуальних заходів щодо надання суду належних доказів, які б підтверджували договірні відносини між сторонами, а також підтверджували дійсні умови та строки кредитного договору. Крім того, із наданих документів вбачається, що 19.07.2016 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" припинило свою діяльність шляхом приєднання до ПАТ "ПУМБ"; ПАТ "ПУМБ" став правонаступником ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" та на баланс ПАТ "ПУМБ" передана заборгованість за кредитним договором. При цьому, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що зобов`язання відповідача перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» перейшли до АТ «ПУМБ», а також що перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» у відповідача існувала заборгованість на час припинення товариства і який саме був її розмір. Також варто звернути увагу на те, що 31.03.2024 АТ "ПУМБ" направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення) про те, що він є правонаступником ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" і відповідач має заборгованість перед АТ "ПУМБ" за кредитним договором № 26254018321576 в загальному розмірі 75 113,64 грн., яку має негайно погасити. Однак, суду не подано доказів на підтвердження отримання відповідачем зазначеної вимоги АТ "ПУМБ" або не отримання із зазначенням відповідних причин. Крім того, з наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором неможливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості (зокрема, процентів) та проведення відповідних розрахунків, умовам договору, укладеного між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем 26.12.2011. Інших розрахунків чи експертиз на підтвердження розміру заборгованості за договором кредиту суду подано також не було. Таким чином, суд за відсутності доказів укладення кредитного договору не може прийняти до уваги розрахунок заборгованості відповідача, як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості, оскільки, надані суду документи не містять підтвердження руху коштів по рахунку із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, і до того ж, не є відповідним розрахунком заборгованості та фінансовим документом на підтвердження розрахунків між банками та відповідачем. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється. За змістом частин першої-другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Варто вказати, що на підтвердження укладення між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем кредитного договору № 26254018321576 від 26.12.2011, а також належного акцептування банком Пропозиції про зміну договору карткового рахунку та договору страхування (Оферти) від 26.12.2014 р., стороною позивача не було надано достатні та належно оформлені докази, а відтак суд позбавлений можливості встановити дійсні умови боргових зобов`язань відповідача та дійсний розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом, а також період їх виникнення та нарахування. Наведене унеможливлює встановлення обґрунтованості вимог банку про стягнення кредитних коштів в заявленому розмірі. Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги позицію відповідача, який позовні вимоги не визнав, та те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог, зокрема, в частині укладення між сторонами договорів від 26.12.2011 та від 26.12.2014, що унеможливлює належну перевірку заявленої до стягнення суми заборгованості, а відтак суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем не доведені, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеному. На підставі наведеного, та

Outcome: dismissed