Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 02.11.2013 р. № 91; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву мотивує тим, що 02.11.2013 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Від шлюбу є донька [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Відповідач покинув сім`ю, проживає десь окремо, жодної уваги сім`ї, дитині не приділяє, матеріально сім`ю не підтримує. Позивач вважає, що їх сім`ю вже не зберегти, просить суд не встановлювати строку на примирення сторін. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам і позивача, і відповідача, і дитини. 02.09.2024 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суду 24.09.2024 року позивачем надано заяву, в якій остання просить залишити без розгляду її позовну заяву в частині стягнення аліментів на утримання дитини та розглянути лише позовну вимогу про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подавав, в телефонному режимі повідомив про визнання позову, про що свідчить корінець телефонограми № 55 від 02 вересня 2024 року, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали 02 листопада 2013 року шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 91, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29 жовтня 2016 року Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [INFO] народилася [PERSON] , в графі «Батько» записаний [PERSON] , в графі «Мати» [PERSON] . За довідкою № 864 від 07.08.2024 року, виданою виконкомом Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області, склад сім`ї за адресою вул. Незалежності № 31, с. Знам`янка складається з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (донька), [INFO] . Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. На підставі наведеного, враховуючи, що позивач та відповідач не бажають підтримувати сімейні стосунки, а збереження даного шлюбу суперечить їх інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї є неможливим, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає таке. 24 вересня 2024 року до суду надійшла заява від позивача [PERSON] , в якій вона просить не розглядати позовну заяву в частині стягнення аліментів на утримання дитини. За результатами вивчення матеріалів справи та заяви позивача, суд приходить до висновку про задоволення заяви та залишення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини без розгляду з наступних підстав. Так, частиною 3\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства визначено: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України, якою дано визначення принципу диспозитивності цивільного процесу, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наведеного вбачається, що звернення до суду за захистом прав є беззаперечним правом, а не обов`язком особи, реалізація якого безпосередньо пов`язана з її волею, а суд не має можливості розглядати справу за відсутності такого волевиявлення, реалізованого шляхом подання до суду відповідної заяви. Частиною 3\~статті 13 ЦПК України\~учаснику справи надано право вільно розпоряджатися своїми правами щодо предмету спору. Підстави залишення позову без розгляду визначені частиною 1\~статті 257 ЦПК України. Так, пунктом 5 частини 1\~статті 257 ЦПК України\~визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. З заяви позивача вбачається, що остання скористалась своїм процесуальним правом та висловила свою волю, згідно якої просить суд залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення аліментів, що відповідає положенням п.5 ч.1\~ст.257 ЦПК України. Враховуючи викладене, те, що відповідно до положень ст.ст.3,\~13 ЦПК України\~право звернення до суду та його реалізація є беззаперечним правом позивача, яким він користується на власний розсуд, положення п.5 ч.1\~ст.257 ЦПК України, заява позивача підлягає задоволенню та позов в частині стягнення аліментів має бути залишено без розгляду. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial