Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, в обґрунтування якого посилався на те, що внаслідок не встановлення відповідачем у квартирі позивача безоплатного лічильника газу протягом 2018-2019 років, 19.09.2019 позивач за власні кошти обладнав квартиру [ADDRESS] індивідуальним лічильником газу типу «САМГАЗ G-1.6», роботи та забезпечення газовим лічильником здійснено працівниками ПАТ «Київгаз». Як зазначає позивач, оскільки до 2022 року витрати на встановлення індивідуального лічильника газу були включені в рахунки позивача, і позивач заборгованості з оплати з газопостачання немає, 14.07.2024 він звернувся до відповідача з вимогою компенсації сплачених ним коштів за встановлення індивідуального лічильника газу у розмірі 3487 грн., проте отримав відмову з посиланням на відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку та розмірів компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку. На підставі викладеного позивач просить визнати за собою право на компенсацію витрат на самостійне забезпечення та встановлення побутовим споживачем індивідуального лічильника газу у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на встановлення індивідуального приладу обліку природного газу у розмірі 3487 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не є належним відповідачем у справі, оскільки права позивача порушені Кабінетом Міністрів України, який мав розробити та затвердити передбачений чинним законодавством порядок та розміри компенсації. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 15.06.2015 між [PERSON] та ПАТ «Київгаз» укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання (а.с.9), за умовами якого постачальник зобов`язався постачати природний газ споживачеві для побутових потреб, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими цінами. Постановою Кабінету Міністрів України №63 від 30.01.2019 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами» було рекомендовано ПАТ «НАК «Нафтогаз України» разом з операторами газорозподільних систем забезпечити встановлення індивідуальних лічильників природного газу за заявами побутових споживачів, а Міністерству економічного розвитку і торгівлі разом з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» забезпечити врахування у фінансовому плані товариства витрат на встановлення індивідуальних лічильників газу для побутових споживачів. Згідно затвердженої постановами НКРЕКП №359 від 28.03.2017, №3024 від 24.12.2019, №2773 від 30.12.2020 структури тарифів на послуги розподілу природного газу (а.с.16-18,33-35), до тарифу на газопостачання входять, зокрема, витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню. 19.09.2019 позивач за власні кошти обладнав квартиру [ADDRESS] індивідуальним лічильником газу типу «САМГАЗ G-1.6», роботи та забезпечення газовим лічильником здійснено працівниками ПАТ «Київгаз», що підтверджується накладною від 17.04.2019 та актом-нарядом №1100703600 приймання-здачі робіт від 19.04.2019 (а.с.14,15). Згідно акту прийомки до експлуатації встановленого (заміненого) газового приладу від 19.09.2019 (а.с.50), затвердженого ПАТ «Київгаз», монтаж у квартирі позивача газового лічильника типу «САМГАЗ G-1.6» виконано у відповідності до вимог ДБН В.2.5-20-2001. Частиною другої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців. Згідно з пунктом 3 статті 7 Прикінцевими положеннями Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначено, що Кабінету Міністрів України: 1) у двомісячний термін розробити заходи щодо технічного та фінансового забезпечення виконання цього Закону; 2) у тримісячний термін: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. Відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року, для підігріву води та приготування їжі - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2023 року (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 № 259-р, - до 1 січня 2016 р., - якщо природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; до 1 січня 2018 р., - якщо природний газ використовується тільки для приготування їжі). До 2022 року до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню, у відповідності до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №431 від 24.03.2016, №359 від 28.03.2017, №3024 від 24.12.2019, №2773 від 30.12.2020. Так, згідно з додатком №1 до цих постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню, зокрема, згідно постанови №359 від 28.03.2017 витрати становлять 3880,6тис.грн. Судом встановлено, що позивач є споживачем природного газу та щомісячно оплачує рахунки за спожитий газ за встановленими тарифами, в яких передбачені витрати на встановлення, зокрема, індивідуальних лічильників газу. Отже, в АТ «Київгаз» як оператора ГРМ на підставі вимог частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» виник обов`язок надавати послуги, оплачені споживачем, та забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу для населення (позивача), яка проживає у квартирі, в якій газ використовується тільки для приготування їжі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права на компенсацію витрат на самостійне забезпечення та встановлення індивідуального лічильника газу, передбаченого положенням частини другої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. З аналізу положень статей 3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» убачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Крім того, саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Будь-яких доказів того, що АТ «Київгаз» вживало заходів для фінансування таких робіт за рахунок будь-якого бюджету, до матеріалів справи не надано. Оскільки позивачем укладено договір постачання природного газу як побутовим споживачем та самостійно встановлено лічильник газу за власні кошти, а відповідач не вживав жодних заходів для фінансування таких робіт за рахунок будь-якого із бюджетів, визначених частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на встановлення індивідуального приладу обліку природного газу, у якості компенсації витрат за самостійне забезпечення та встановлення побутовим споживачем індивідуального лічильника газу. Посилання сторони відповідача на відсутність порядку компенсації витрат за встановлення індивідуального приладу обліку природного газу, визначеного постановою Кабінету Міністрів України та передчасність вимог позивача не спростовують висновків про обов`язок відповідача виконати вимоги статей 3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який має вищу юридичну силу щодо правових актів Кабінету Міністрів України. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: approved