Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

28.08.2024 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивачка просить розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований між нею і відповідачем 16 вересня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що зроблено запис №564 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, любов, повагу та взаєморозуміння втрачено, разом не проживають, фактично сім`я перестала існувати, шлюб перетворився на формальний. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини нема. Ухвалою від 02.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 24 вересня 2024 року на 14 год. 00 хв. 24.09.2024 у судове засідання з`явилася позивачка. Відповідач не з`явився. Поштове відправлення, яким відповідачу направлено позов з копіями доданих до нього документів, з копією ухвали суду про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження та повідомленням про виклик не повернулося. Ухвалою від 24.09.2024 судове засідання для розгляду справи по суті відкладене на 10 жовтня 2024 року на 12 год. 00 хв. Оголошення про виклик відповідача розміщене на веб-сайті Підгаєцького районного суду Тернопільської області. 10.10.2024 в судове засідання з`явилася позивачка. Відповідач не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням повторної неявки відповідача за умов належного його повідомлення, заслухавши думку позивачки, суд дійшов висновку про необхідність проведення судового засідання і розгляду справи по суті. Позивачка позов підтримала і пояснила, що разом з відповідачем вони від березня 2022 року не проживають, він залишився на непідконтрольній території, а вона з дітьми переїхала у м.\~Підгайці. На облік як внутрішньо переміщені особи [PERSON] та її діти [PERSON] , [PERSON] взяті 11.04.2022 (арк.спр.6-8). З відповідачем з тих пір не спілкуються, в них не залишилося нічого спільного, крім дітей. На примирення і збереження шлюбу вона категорично не згідна. Суд, заслухавши позивачку та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2006, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.\~Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2006, актовий запис №\~564 (арк.спр.4). У шлюбі народилися діти: - донька [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.\~Донецька 03.03.2007. Актовий запис №236 (арк.спр.10); - син [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.\~Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 03.02.2015. Актовий запис №116 (арк.спр.11). Подружжя спільно не проживають і сімейних відносин не підтримують. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.\~16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження /.../ є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги позивачки [PERSON] , суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п.п.\~5, 6 ч.\~1 ст.\~3 ЦК України. Оскільки позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде певною мірою примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони фактично не підтримують подружніх відносин, більше двох років жодних стосунків не підтримують і контактів не мають, шлюб вже фактично перестав існувати, суд переконаний, що збереження його не можливе. Питання про розподіл судових витрат позивачкою у позові не ставилося, тому суд його не вирішує. На підставі ст. ст. 7, 110, 111, 112, 113, 115, 153, 157 СК України,

Outcome: approved