Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 1996 року, в якому неповнолітніх дітей немає. Заявляючи про фактичне припинення спільного проживання та подружніх стосунків ще в 2010 році, позивач з позовом про розірвання шлюбу 18 вересня 2024 року звернувся до суду. 18 вересня 2024 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача у будинку [ADDRESS] (а.с. 13). 19 вересня 2024 року постановлено ухвалу (а.с. 14) про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та про призначення справи до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 09-ту годину 07 жовтня 2024 року. Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, судову повістку-повідомлення, копію позовної заяви з доданими до неї документами 19 вересня 2024 року та отримано адресатом (за довіреністю) 26 вересня 2024 року (а.с. 17). Крім того, 19 вересня 2024 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 16). Таким чином, відповідач обізнана про розгляд справи за позовом до неї в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень п. 2 ч. 7, п. 1 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву відповідач не подала, в судове засідання не з`явилася, не повідомила про причину неявки. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву (а.с. 18-19) про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог і не заперечення проти ухвалення заочного рішення. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Враховуючи, що наразі наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи право позивача, передбачене ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням заочного рішення. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з врахуванням такого: З копії свідоцтва про шлюб (а.с. 10) слідує, що сторони із 08 грудня 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу фактичним припинення спільного проживання та подружніх стосунків ще в 2010 році. Крім того, у заяві по суті від 07 жовтня 2024 року (а.с. 18-19) позивач додатково пояснив, що подружні стосунки з відповідачем припинені, вони разом не проживають, не дбають один про одного, не цікавляться життям та проблемами один одного, почуття любові та поваги один до одного втрачено. Відповідач заперечень проти таких обставин суду не подала. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved