Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом та просять позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Свої вимоги мотивують наступним. В сторін є спільний малолітній син [PERSON] , батьком якого зазначений відповідач за згодою останнього, оскільки вони не перебували в зареєстрованому шлюбі та з часу розірвання її попереднього шлюбу минуло менше десяти місяців. Однак, відповідач лише один раз бачив свого сина. Спільний син сторін проживає разом з нею, вона самостійно утримує його, здійснює догляд, дбає про стан здоров`я, розвиток і освіту. Відповідач перебуває в шлюбі з іншою жінкою та в нього народилася дитина. Останній не цікавиться життям спільного сина сторін, не надає допомоги в його утриманні, ігнорує прохання позивачки з цього приводу. На підставі судового наказу з відповідача стягуються аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу. Представник позивачки - адвокат Жидачек Т.М., подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у її відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює у справі заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , його батьком є відповідач [PERSON] , матір`ю - позивачка [PERSON] , що встановлено з свідоцтва про народження. Спільний син сторін проживає разом з позивачкою та вона здійснює піклування про його освіту, лікування, що встановлено з довідки №215 від 27.02.2024р., декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, медичних висновків, витягу з Інтернет-сторінки, квитанцій про оплату за відвідування закладу дошкільної освіти, З постанови про відкриття виконавчого провадження встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.12.2021р. і до досягнення дитиною повноліття. З відповіді №260001-вих-43722 від 01.04.2024р. встановлено, що [PERSON] не звертався до Відділу «Служби у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з метою визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Відповідно до нотаріальо-посвідченої заяви від 29.03.2024р., [PERSON] не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в своїх заявах зазначили, що позивачка [PERSON] самостійно виховує та утримує малолітнього [PERSON] . Відповідач [PERSON] не відвідує дитину, не цікавиться його життям і вихованням, не робив спробу зустрічі з останнім. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В свою чергу, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, батько малолітньої дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться потребами дитини, не займається забезпеченням розвитку дитини та матеріально не забезпечує сина та взагалі відсутній в його житті, з огляду на що орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення останнього батьківських прав (висновок №260001-вих-13054 від 12.09.2024р.). За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина.

Outcome: approved