Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок садибного типу А-1, загальною площею 78,1 кв. м., житловою площею 47,8 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування позову покликається на те, що він [PERSON] є сином та спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось належне їй спадкове майно, в тому числі й нерухоме - житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що колись належав до колгоспного двору матері. За життя померла склала заповіт, яким спірне майно заповіла позивачу. Звернувшись до приватного нотаріуса із заяво про прийняття спадщини отримав відмову щодо спірного майна, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, про що повідомити сторони, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Призначено підготовче судове засідання на 30.09.2024. Постановлено витребувати у Дрогобицької державної нотаріальної контори інформацію щодо спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали 17.09.2024 від нотаріуса надійшла копія спадкової справи. 30.09.2024 розгляд справи відкладено на 03.10.2024. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності та підтримання позову. Від представника відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті. Згідно з положеннями ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Як вбачається із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось належне їй спадкове майно, в тому числі й нерухоме - житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя 02.02.2000 померла склала заповіт, посвідчений головою виконавчого комітету Ясенице-Сільнянської сільської ради народних депутатів, зареєстрований в реєстрі за № 2, яким усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернувся до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак позивач отримав відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірне майно. На підтвердження права власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] позивачем надано дублікат свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане 22.09.1989 Дрогобицькою районною державною адміністрацією на підставі рішення виконавчого комітету Дрогобицької ради народних депутатів від 24.08.1989 №195, згідно з яким вищевказаний житловий будинок належить колгоспному двору [PERSON] . Водночас у зв`язку з прийняттям Закону від 16.12.1993 року №3718-ХІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратили чинність положення статей 120-127 ЦК УРСР, якими було врегульовано відносини власності колгоспного двору. Оскільки чинним законодавством форма власності колгоспного двору не передбачена, то відповідно нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] , як голові колгоспного двору. На замовлення позивача на спірний будинок було виготовлено технічний паспорт. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні - немає. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, з врахуванням того, що спадщина відкрилася 04.06.1979, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З матеріалів справи встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким спірне майно заповіла позивачу. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно ні за законом, ні за заповітом немає. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Однак, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через ненадання спадкоємцем оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказане майно, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця.

Outcome: approved