Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

у травня 2024 року КП "Житло-Сервіс" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що надає послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . У зв`язку із неналежною сплатою ним коштів за утримання будинку та прибудинкової території у період з грудня 2020 року по січень 2024 року, у нього утворилася заборгованість, яка складає 16 347, 67 грн. Зазначену заборгованість, інфляційну складову боргу у розмірі 438,09 та 3% річних - 201,03 грн, що разом складає 16 986, 79 грн, позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 30 травня 2024 року. 18 червня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 19 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації: [ADDRESS] , проте поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до акту передачі житлових будинків, службових приміщень, майна у повне господарчьке відання від 16 серпня 2000 року, затвердженого начальником Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, житловий будинок [ADDRESS] було передано на баланс КП "Житло-сервіс". Відтак КП "Житло-сервіс" надає житлово-комунальні послуги споживачам даного будинку. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] вищезазначеного будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру серії КВ № 49519 від 06 жовтня 2000 року (а.с.11). Окрім того, згідно інформації, яка надійщла до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, отже є безпосереднім споживачаем житлово-комунальних послуг. Вбачається, що між позивачем та відповідачем [PERSON] та позивачем 20 липня 2001 року було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.10). Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень частини п`ятої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживачів покладається обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Загальна площа квартири [ADDRESS] , за якою виникла заборгованість, становить 59,6 кв.м., що вбачається з витягу з копії свідоцтва про право власності на квартиру. Судом встановлено, що відповідач у період з грудня 2020 року по січень 2024 року включно неналежним чином здійснював оплату вартості житлово-комунальних послуг, та на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок, відповідно до якого станом на кінець січня 2024 року за відповідачем наявний борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 16 347, 67 грн. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок, як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі квартири, якою користуюєся відповідач. Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже він, відповідно до положень статті 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із наданим позивачем розрахунком, судом встановлено, що за період з грудня 2020 року по лютий 2022 року, а також з січня 2024 року по березень 2024 року включно втрати позивача від інфляції склали суму в розмірі 438,09 грн, три відсотки річних за вказаний період прострочення становлять 201,03 грн. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що позивачем не надано доказів того, що послуги не надавалися, відповідачем також не доведено протилежного. Також відповідачем належним чином не спростовано правильність нарахування наданих послуг. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 16 986,79 грн є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим позивач просив стягнути з відповідача витрати понесні позивачем судові витрати суред яких витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До матеріалів позову позивачем було долучено копію договору № 13-24Т від 10 січня 2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між КП "Житло-сервіс" та АО "Шенлі", відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з юридичного консультування та юридичного представництв, найменування та вартість яких визначена у додатку № 1 до даного договору, який є невід`ємною частиною, а замовник прийняти і оплатити такі послуги. Відповідно до пункту 3 додатку №1 до договору про надання правничої допомоги № 13-24Т від 10 січня 2024 року, у якому передбачені види послуг та їх ціна, вартість підготовки та подання заяви до суду про видачу судового наказу або підготовка і подання позову до суду про стягнення боргу у порядку спрощеного позовного провадження із заявою про розгляд справи за відсутності позивача (що включає нарахування інфляції та 3% річних на суму боргу за житлово-комунальні послуги), складає 2500 грн. Відповідно до договору № 78 від 10 січня 2024 року про залучення адвоката для надання послуг за договором про надання правничої допомоги № 13-24Т від 10 січня 2024 року, АО "Шенлі" залучає адвоката Ключник А.В. для надання послуг за договором про надання правничої допомоги №13-24Т від 10 січня 2024 року між АО "Шенлі" та КП "Житло-сервіс". Згідно детального опису робіт (наданих послуг) за позовом КП "Житло-сервіс" до [PERSON] про стягнення заборгованості, позивачу були надані такі послуги: підготовка і подання позовної заяви, що включає: аналіз документів, вибір правової позиції; підготовка позовної заяви разом з додатками; розрахунок збитків від інфляції та трьох відсотків річних, загальною вартістю 2500 грн. Відповідно до акту виконаних робіт за квітень 2024 року до вищезгаданого договору про надання правничої допомоги, виконавець надав замовнику послуги у період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на суму 172 500,00 грн, найменування, обсяг та вартість яких зазначені в додатку № 01 даного акту, з якого, в свою чергу вбачається, що АО "Шенлі" надало позивачу послугу. зокрема з підготовки і подання позовної заяви про стягнення боргу з [PERSON] за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] у сумі 16 986,79 грн, вартістю 2500 грн. Відповідно до копії виписки по рахунку, КП "Житло-сервіс" було здійснено переказ коштів за договором № 13-24Т від 10 січня 2024 року у розмірі 172 500,00 грн. Отже, представником позивача надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи докази оплати позивачем послуг за надання правової допомоги, з огляду на відсутність зі сторони відповідачів будь-яких заяв з приводу заперечень щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволення у розмірі 2500 грн. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved