Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

04.07.2024 позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, у якому просила: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною трьох років (а.с.1-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 29.10.2022 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що дитина проживає з позивачем, відповідач необхідної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає. Всі обов`язки щодо утримання дитини несе позивач самостійно, у зв`язку з доглядом за дитиною, вона не може працювати і утримувати себе. Також вказує, що відповідач працевлаштований, має стабільний і достойний дохід, тому має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою судді від 15 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання (а.с.22). У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. За змістом поданої заяви позивач позов підтримує, відповідач позов визначає частково: він визнає позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від доходу, аліменти щодо стягнення аліментів на утримання сина визнає в розмірі 1/6 частини його доходу, оскільки згідно з рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17.04.2018 року з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини його доходу (а.с.26,28). Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 29 жовтня 2022 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Та обставина, що малолітній син сторін проживає разом з позивачем за вказаною в позовній заяві за адресою за зареєстрованим місця проживання позивача по [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.04.2023 №3149-5002701965 та від 14.09.2023 №3249-5002956105 (а.с.11,12) та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Також встановлено, що згідно із рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17 квітня 2018 року, ухваленим у справі №640/3156/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] (а.с.27), з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28.02.2018 року до досягнення сином повноліття. Згідно з вимогами ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 вказаної статті, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 та 2 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з поданою заявою, відповідачем не заперечується та обставина, що їх малолітня дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Належних і допустимих доказів того, що відповідач надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, відповідачем надано не було, як і не надано жодних доказів щодо свого матеріально стану та розміру свого заробітку доходу. Отже, та обставина, що з відповідача стягнуто аліменти на утримання старшого сина від першого шлюбу в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), не звільняє його від обов`язку утримувати їх спільну з позивачкою дитину та не позбавляло його можливості утримувати свою родину, дружину та сина від другого шлюбу, до моменту звернення позивачки з цим позовом до суду, а також не позбавляє його права і можливості звернутися до суду з позовом щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду на користь його першої дружини, у зв`язку зі зміною його сімейного стану, народженням другої дитини. Фактично, відповідач визнає, що при наявності вищевказаного рішення Київського районного суду м.Харкова від 17.04.2018 про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), він має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки на її утримання та на утримання сина по 1/6 частині кожному, тобто щоб загальний розмір відрахувань становив 2/3 частин свого заробітку (доходу), що не суперечить вимогам ч.3 ст.\~70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» щодо загального розміру відрахувань із заробітної плати. Проте, запропонований відповідачем розмір аліментів на другого сина, 1/6 частина його заробітку, ним не обґрунтований, не враховано, що позивач, здійснюючи догляд за малолітнім сином, сама потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а також не забезпечує рівне право дітей відповідача від першого та другого шлюбу на своє утримання. Крім того, суд звертає увагу, що жодних належних і допустимих доказів щодо розміру свого заробітку (доходу) відповідачем надано не було, таким чином, не спростована та обставина, що він за своїм матеріальним станом може сплачувати аліменти позивачці на її утримання та на утримання їх сина у визначеному в позовній заяві розмірі. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки позивач та їх спільна дитина мають право на утримання від відповідача, а відповідач може їм надавати таке утримання. Частиною 1 статті 79,\~191\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1\~статті 430 ЦПК України, \~суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved