Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

28 травня 2024 року позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 серпня 2013 року, між нею та [PERSON] укладено\~шлюб,\~який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про що зроблено відповідний актовий запис за № 1101. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час в сім`ї настали нестерпні умови для спільного проживання. Укладаючи шлюб сторони мали на меті створити міцну сім`ю, будувати сімейне благополуччя, достаток, народити і виховувати дітей. Однак, вже тривалий час сторони по справі по різному бачать сімейне життя, у них різні погляди на сімейні цінності, побут, домашнє господарство і подальше спільне життя взагалі, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Відповідач вже тривалий час не приймає ніякої участі в домашньому господарстві і побуті, спільного у сторін по справі як подружжя немає нічого. Подальше спільне проживання, збереження шлюбу вважає неможливим, це суперечитиме її інтересам, сім`я існує формально, примирення з відповідачем неможливе. З огляду на викладене, просить позов задовольнити, шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Крім того, інформація щодо розгляду даної справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. З огляду на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані позивачкою докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приймаючи до уваги існуючі між сторонами відносини, причини розлучення, небажання [PERSON] зберігати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечитиме інтересам позивачки. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим 09 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] з 09 серпня 2013 року перебувають в шлюбі, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про що зроблено відповідний актовий запис за № 1101 (а.с. 5). Після державної реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~Сімейного\~кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст.\~114\~Сімейного\~кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що позов може бути задоволено. Таким чином судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті й майнові права, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно припинити, шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені, судові витрати. На підставі викладеного, ст.\~104,\~110,\~112 Сімейного кодексу України,\~

Outcome: approved