Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

08.05.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] (представник позивача\~ адвокат Негробов О.В.) до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відповідач-1, страхова компанія), [PERSON] (далі відповідач-2) про стягнення недоплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків та 3% річних, в якій позивач просить суд: - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» грошову суму у розмірі 93663,11 грн, яка складається з: недоплаченої частки страхового відшкодування в розмірі 86418,26 грн; пені за період з 07.02.2024 до 02.05.2024 включно в розмірі 5943,03 грн; інфляційних збитків за період з 07.02.2024 до 02.05.2024 включно в розмірі 692,64 грн; 3% річних у порядку ст.625 ЦК України за період з 07.02.2024 до 02.05.2024 включно у розмірі 609,18 грн; - стягнути з [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500,00 грн; - вирішити питання розподілу судових витрат. І. Стислий виклад позицій учасників справи. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 04.12.2023 у м. Дніпрі між автомобілем, марки «BMW 523i», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілем, марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , сталося ДТП, в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024, справа №203/197/24, водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, яке сталося 04.12.2023, та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. З огляду на те, що розмір збитків, спричинених пошкодженням автомобіля, марки «BMW 523i», державний номерний знак [NUMBER] , становить 296642,47 грн, а страховою компанією виплачено суму у розмірі 69933,90 грн, позивач, з вирахуванням вартості автомобіля після ДТП, що становить 140290,31 грн, звернувся до суду з позовом про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, а також сум, відповідно до ст. 625 ЦК України, моральної шкоди. Також позивач зазначив, що відповідачем-2 йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінив у 500,00 грн. 31.05.2024 року відповідач-1 подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких заперечував проти задоволення позовних вимог. Страхова компанія вважає, що розмір відшкодування був визначений у порядку, встановленому Законом, а тому відсутні підстави вважати розраховану суму такою, що потребує коригування. 02.10.2024 року позивач надав свої письмові пояснення, в яких навів додаткові обґрунтування заявлених позовних вимог та посилання на судову практику, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачем [PERSON] відзиву не надано. Під час судового розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. Також представник позивача наголосив на тому, що постанова про визнання відповідача-2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення набрала законної сили станом на 20.02.2024 року, та позивач звернувся до відповідача-1 із завою про страхове відшкодування завданої йому внаслідок ДТП майнової шкоди. Позивач надав 07.02.2024 року до страхової компанії висновок експерта, відповідно до якого автомобіль позивача вважається фізично знищеним. Відповідач-1 відшкодував позивачу тільки 69933,90 грн. Проте відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», йому підлягає відшкодуванню грошова сума у розмірі 156352,16 грн. Тому відповідач-1 має доплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 86418,26 грн. Крім того, позивач вважає, що страхова компанія своєчасно йому не виплатила страхове відшкодування, а тому має також сплатити і суми, визначені відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідач-2 під час судового розгляду справи визнав у повному обсязі позовні вимоги, заявлені до нього. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15.05.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 25.06.2024 року було частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» належним чином засвідчені копії (у разі їх наявності): - доручення (довіреності) від власника транспортного засобу BMW 532i, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на проведення оцінки; - заявки Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», на підставі якої було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (колісного транспортного засобу) №17-D/14/41 від 16.01.2024 року, яка містить, зокрема: вичерпний перелік матеріалів та вихідні дані, надані Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» для проведення оцінки та дату їх надходження до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бюро оцінки «Гріндей»; перелік питань, згідно з якими проводилась оцінка; - договір, укладений між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» та ТОВ «Бюро оцінки «Гріндей», на підставі якого було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (колісного транспортного засобу) №17-D/14/41 від 16.01.2024 року, а у задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовлено. 17.09.2024 року відповідач-1 виконав ухвалу суду від 25.06.2024 року про витребування доказів, про що надав відповідну заяву. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення сторін по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 07.10.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024 року, справа №203/197/24, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто його до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. За змістом постанови вказано, що 04.12.2023 року у м. Дніпрі мало місце ДТП, що сталося за участі автомобіля, марки «BMW 523i», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля, марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль, марки «BMW 523i», державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] , автомобіль, марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] . Згідно з полісом №АТ/4773895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дата укладення договору 21.08.2023 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , станом на 04.12.2023 року застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Ліміт відповідальності за матеріальну шкоду, заподіяну третім особам становить 160000,00 грн; розмір франшизи 0,00 грн. 06.12.2023 року [PERSON] було подано заяву до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП, що мало місце 04.12.2023 року. Згідно з висновком експерта №4001/24, складеним 31.01.2024 року експертом Дроздовим Ю.В., який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, марки «BMW 523i», державний номерний знак [NUMBER] , становить 296642,47 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля, оскільки відновлювати КТЗ економічно недоцільно; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 365809,52 грн; ринкова вартість автомобіля у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП 140290,31 грн. До вказаного висновку додано копію протоколу огляду транспортного засобу від 29.12.2023 року, проведеного експертом [PERSON] \~ \~ \~ \~07.02.2024 року позивач надав вказаний висновок до ПАТ «НАС «ОРАНТА». Відповідно до скріншоту з банківського рахунку, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» перерахувало на банківський рахунок [PERSON] 07.02.2024 року страхове відшкодування за договором №АТ-4773895 від 21.08.2023 року без ПДВ у розмірі 69933,90 грн. Згідно з відповіддю заступника начальника управління по роботі з рекламаціями Департаменту врегулювання збитків та контролю аутсорсингу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Дмитренко В. від 08.03.2024, розмір страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 04.12.2023, було виплачено, виходячи зі звіту №17-D/14/41 від 16.01.2024. Згідно зі звітом №17-D/14/41 від 16.01.2024 року, складеним оцінювачем [PERSON] , засвідченим директором ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ «ГРІНДЕЙ», огляд автомобіля, марки «BMW 523i», державний номерний знак [NUMBER] , оцінювачем [PERSON] не проводився, а за основу взято протокол (акт) огляду транспортного засобу від 08.12.2023 року, проведеного представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та підписаний Хруленком С.І. та [PERSON] . Також позивачем наведено у позові розрахунок сум, визначених, відповідно до ст. 625 ЦК України. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення недоплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків та 3% річних. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Аналіз вказаних вище норм вказує, що страховик у разі визнання транспортного засобу фізично знищеним у межах розміру страхової суми (ліміту), за вирахуванням розміру франшизи, відшкодовує потерпілій особі завдану ДТП шкоду, яка складається з різниці між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України,\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~ст. 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №753/21177/16-ц (провадження №61-28918св18) дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування. У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження заявленої позовної вимоги щодо відшкодування йому недоплаченої різниці страхового відшкодування в сумі 86418,26 грн. Оскільки висновок експерта від 31.01.2024 року №4001/24 є належним та допустимим доказом визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу у розмірі 156352,16 грн. При цьому суд відхиляє як безпідставні посилання відповідача-1 на звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 16.01.2024 року. Оскільки такий звіт є недопустимим доказом, бо отриманий з порушенням порядку його складання та визначення матеріального збитку. Так, за змістом ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, у тому числі зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. Згідно зі ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у т.ч. шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до пункту 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Отже, виходячи з наведеної норми, складанню висновку експертного дослідження (звіту оцінювача) щодо розміру спричинених збитків передує ознайомлення оцінювача з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. До вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.12.2019 у справі №211/2171/15, від 01.10.2020 у справі №2-2394/10, від 15.10.2020 у справі №917/628/17, які суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі №924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Виходячи з того, що звіт наданий відповідачем-1, складено оцінювачем [PERSON] , яким не було проведено огляд автомобіля, суд не бере до уваги вказаний звіт як доказ обґрунтованості розміру страхового відшкодування, з огляду на порушення відповідачем-1 порядку визначення розміру спричиненого позивачу матеріального збитку внаслідок ДТП. Також суд бере до уваги те, що між страховою компанією та потерпілим позивачем не було досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування. При цьому в матеріалах справи є заява сторони позивача, яка підтверджує факт звернення до страховика разом з висновком експерта від 31.01.2024 року з вимогою виплатити страхове відшкодування, відповідно до висновку експерта. Проте страхова компанія частково виплатила позивачу страхове відшкодування, посилаючись на звіт, з розміром якого позивач не погодився. Порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати визначено статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені у пункті 37.1 статті 37 цього Закону. Разом з тим цією нормою не передбачено відмови у виплаті страхового відшкодування в разі неузгодження страховиком та заявником (потерпілим) розміру страхового відшкодування. Суд також враховує те, що звіт про оцінку транспортного засобу був складений без дотримання вимог пунктів 5.1, 7.1 та 8.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Оскільки звіт було складено без огляду транспортного засобу особисто експертом, тобто без урахування його комплектності, укомплектованості і фактичного технічного стану транспортного засобу, строку його експлуатації, величини пробігу, умов, в яких він експлуатувався (зберігався), особливостей кон`юнктури ринку регіону. Тому судом беруться до уваги розрахунки, наведені у висновку експерта від 31.01.2024 року, наданого стороною позивача, який є належним та допустимим доказом, бо складений відповідно до вимог чинного законодавства України. З огляду на викладене вище, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення зі страхової компанії на користь позивача недоплаченої грошової суми страхового відшкодування у розмірі 86418,26 грн (156352,16 грн - 69933,90 грн = 86418,26 грн). Водночас суд вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 пені, інфляційних збитків та 3% річних, з огляду на таке. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частин 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.1, п. 36.2, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial