Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та на частку земельної ділянки площею 1,8534 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 712455300:02:002:0174. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] у віці 60 років в смт Верхнячці Уманського району Черкаської області померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04.08.2021 року Христинівським відділом ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ). Родинний зв`язок її зі спадкодавцем, як доньки і матері відповідно, підтверджується свідоцтвом про народження. За життя мати позивача на випадок своєї смерті будь яких розпоряджень щодо свого майна не зробила. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшов зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 1,8534 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 712455300:02:002:0174. Позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері та на підставі чого була заведена спадкова справа №176/2021. 22.06.2023 року позивач звернулась до нотаріуса із відповідною заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені вище житловий та земельну ділянку, які за життя належали спадкодавцю. Того ж дня нотаріусом позивачеві булі видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки: кадастровий номер: 712455300:02:002:0174 та частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] .Того ж дня, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на інші частки земельної ділянки та житлового будинку у зв`язку з тим, що є інший спадкоємець відповідач, який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Однак відомості у довідці не відповідають дійсності та є помилковими, адже відповідач брат позивача є громадянином російської федерації, у 2009 році отримав паспорт громадянина російської федерації і з цього ж часу постійно проживав у росії, до матері не приїздив. Дані обставини можуть підтвердити свідки. Чому та за яких обставин запис про його реєстрацію місця проживання в смт Верхнячці зберігся, позивачці невідомо. Відповідач спадщину приймати не буде на підтвердження чого надав заяву нотаріально засвідчену про відмову від спадщини. Однак, у зв`язку з тим, що заява подана після спливу строку шість місяців після смерті матері, нотаріус не прийняла заяву брата. Відповідач не подавав заяву про відмову від спадщини до спливу строку шість місяців тільки по тій причині, що він з 2009 року постійно проживав у росії та мав там зареєстроване місце проживання і не знав про те, що він є спадкоємцем відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Однак відповідач з 2009 року постійно проживав у рф по [ADDRESS] , а тому не є таким, що прийняв спадщину, й через що не заявив про відмову від неї.\~У зв`язку з чим виникла необхідність у захисті права шляхом звернення з позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Ухвалою суду від 18.07.2024 відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, проте від неї надійшла до суду заява, в якій остання просить розглянути справу без її участі, у заяві також зазначено, що вона позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. В судове засіданні відповідач [PERSON] не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у віці 60 років в смт Верхнячці Уманського району Черкаської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04.08.2021 року Христинівським відділом ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ), копія якого наявна в матеріалах справи. Родинний зв`язок позивача зі спадкодавцем, як доньки і матері відповідно, підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого додана до позовної заяви. За життя мати позивача на випадок своєї смерті будь яких розпоряджень щодо свого майна не зробила. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшов зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 1,8534 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 712455300:02:002:0174. Позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері та на підставі чого була заведена спадкова справа №176/2021. 22.06.2023 року позивач звернулась до нотаріуса із відповідною заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені вище житловий та земельну ділянку, які за життя належали спадкодавцю. Того ж дня нотаріусом позивачеві булі видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки: кадастровий номер: 712455300:02:002:0174 та частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Того ж дня, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на інші частки земельної ділянки та житлового будинку у зв`язку з тим, що є інший спадкоємець відповідач, який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Згідно паспорта громадянина російської федерації виданого 2009 року, [PERSON] є громадянином російської федерації та постійно проживав у росії. Відповідач не подавав заяву про відмову від спадщини до спливу строку шість місяців у зв`язку з тим, що він з 2009 року постійно проживав у росії та мав там зареєстроване місце проживання і не знав про те, що він є спадкоємцем відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно нотаріально засвідченої заяви про відмову від спадщини відповідач повідомив, що спадщину приймати не буде. Однак, у зв`язку з тим, що заява подана після спливу строку шість місяців після смерті матері, нотаріус не прийняла заяву. Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Однак, як судом встановлено, відповідач з 2009 року постійно проживав у рф по [ADDRESS] , а тому не є таким, що прийняв спадщину, й через що не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно із\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст.1217, 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved