Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

І. Виклад позиції заявниці. 26 вересня 2024 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: -заборонити [PERSON] перебувати у місці реєстрації та проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -наближатися до заявниці ближче, ніж на 100 метрів до місця проживання(перебування), інших місць частого відвідування [PERSON] ; -заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява мотивована тим, що заявниця разом з [PERSON] проживає в одному приміщенні за адресою: [ADDRESS] , який є її онуком, протягом останнього часу [PERSON] неодноразово підіймав на заявницю руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень та здійснював психологічне насилля, внаслідок чого заявник неодноразово викликала поліцію, які фіксували вказані обставини. Відносно [PERSON] неодноразово приймалися заборонні приписи. [PERSON] вчиняє насильство відносно заявниці систематично вже протягом двох років, та агресивні дії в сторону [PERSON] щоразу посилюються. Численні звернення до поліції та термінові заборонні приписи виявилися безрезультатними, що змусило заявницю звернутися до суду з вказаною заявою. ІІ. Заяви(клопотання) учасників справи. У час призначений до розгляду справи, особи що приймають участь у розгляді справи у судове засідання не з`явились. Про час, місце та дату проведення судового засідання повідомленні належним чином. Заявник в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. В судове засідання [PERSON] не прибув, причини неявки не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, направленням СМС-повідомлень, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.09.2024 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 27.09.2024 року. У зв`язку із неявкою у судове засідання [PERSON] розгляд справи відкладено на 30.09.2024 року. З поштових відправлень судової кореспонденції рекомендованим листом з повідомленням, оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, довідок про не доставку СМС на 27.09.2024 року, 30.09.2024 року та 03.10.2024 року встановлено, що [PERSON] про дату час та місце розгляду заяви повідомлено належним чином та судом використано усі доступні засоби його повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання. З огляду на викладене, судом не встановлено поважних причин не прибуття [PERSON] до суду, що відповідно до вимог ч. 1 статті 350-5 ЦПК України не є перешкодою для розгляду цивільної справи, а тому суд вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у заяві про видачу обмежувального припису за відсутності останнього. Таким чином, судом встановлено, що у час призначений до розгляду справи особи, що приймають участь у справі у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток, смс-повідомлень та розміщення оголошень на веб-сайті судової влади України про виклик. За викладених обставин та враховуючи строки розгляду справ за заявою про видачу обмежувального припису встановлені законом, суд постановив розглянути заяву без участі осіб, що приймають участь у розгляді справи. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Відповідно до інформації у паспорті громадянки України [PERSON] , [INFO] , виданого Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області від 01.03.2002 року, серійний номер [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] з 10.08.1983 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей зазначених у Термінових заборонних приписах стосовно кривдника серії АА №384014 від 04.02.2024 року; серії АА №384119 від 15.03.2024 року та серії АА №384120 від 15.03.2024 року громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За твердженням заявника [PERSON] , [INFO] є онуком [PERSON] , [INFO] . Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2024 року у справі №766/4120/24 провадження №3/766/4339/24 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні інкримінованого правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого [PERSON] , [INFO] .. Крім того, 15.03.2024 року відносно [PERSON] , [INFO] , було застосовано терміновий заборонний припис. Того ж дня працівники управління обслуговували виклик за заявою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] стосовно вчинення відносно останньої домашнього насильства, за фактом розслідування якого, було складено адміністративні матеріали, які передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області. V. Оцінка Суду. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суду було надано докази на підтвердження доводів вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] . А саме: неодноразовими зверненнями до правоохоронних органів зі скаргами на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень кривдником та психологічного тиску у вигляді погроз фізичною розправою, агресії, принизливого ставлення, вульгарної лайки у присутності малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справи про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та дослідженні докази, суд дійшов висновку, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження в ході вирішення питання, а тому заяву слід задовольнити і з метою запобігання та протидії насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявниці, свідками чого стають як малолітня дитина так подекуди і сторонні особи, та вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , оскільки [PERSON] , як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Беручи до уваги факти встановлені під час розгляду справи, суд зважає на високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного( як то звернення до правоохоронних органів) не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведений нею у заяві вид обмежувального припису буде забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника. V. Заходи забезпечення заяви. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави. VII. Порядок набрання рішенням суду законної сили. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved