Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 08.08.2024 року до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за вказаною позовною заявою. Справа за підсудністю перебувала в провадженні Широківського районного суду Дніпропетровської області та була передана на підставі ч. 4 ст. 31 ЦПК України за Розпорядженням в.о. голови суду Ольги Шевченко. Так, представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить: Стягнути з відповідача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, буд. 243-А, а/с 897, код ЄДРПОУ 42649746, IBAN [NUMBER] в АТ «СЕНС БАНК» МФО 300346) заборгованість за Кредитним договором № 3559532 від 07.05.2021р. у розмірі 78465,40 грн; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позов обґрунтовано обставинами: 07.05.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінету на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», [PERSON] подав Заявку на отримання кредиту № 3559532. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. \~ \~ \~ \~Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 3559532 від 07.05.2021, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. \~ \~ \~ \~Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 3559532 від 07.05.2021 р. з ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ 40484607) та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000 грн. \~ \~ \~ \~13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3559532 від 07.05.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. \~ \~ \~ \~За Договором відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 78465,40 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 18430 грн, заборгованість за відсотками становить 58035,40 грн, заборгованість за комісійними винагородами становить 2000 грн, заборгованість за пенею становить 0 грн. Позивачем, який набув права грошової вимоги на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі № 3559532 від 07.05.2021 р. направлено Повідомлення про відступлення права вимоги. Позиція відповідача У матеріалах справи містить відзив, поданий 15.07.2024 до Широківського суду Дніпропетровської області. Відповідач заперечує укладення будь-яких договорів із Позивачем, зазначає, що звертався до Відділення поліції №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення шахрайських дій, про що є копія талону-повідомлення єдиного обліку про прийняття та реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 20.06.2022 року. Відповідач також зазначає, що платіжне доручення, яке надав позивач на підтвердження перерахування коштів у якості позики не відповідає Положенню про порядок здійснення безготівкових розрахунків в Україні в національній валюті в особливий період, затвердженого Постановою правління НБУ від 23.12.2003 № 577 (у редакції постанови Правління НБУ від 06.08.2019 № 103), а саме: не вказано номер рахунку, назву банка отримувача коштів, прізвище ім`я по батькові зазначено не державною мовою, відсутня примітка банку про проведення банківської операції з зарахування коштів. Відповідач також додає виписки про рух коштів з АТ «УКРСИББАНК» та АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.05.2021 по 31.05.2021. Повідомляє, що інших рахунків не відкривалось. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 02.05.2024 представник позивача звернувся до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості. 02.05.2024 разом із позовною заявою, представник позивача заявив про проведення розгляду цивільної справи без участі представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення; про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04.06.2024 ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області було відкрито провадження, постановлено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. 15.07.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву. 16.07.2024 ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області було постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.07.2024 позивачем подано відповідь на відзив. 30.07.2024 в.о. голови Широківського районного суду Дніпропетровської області Ольга Шевченко, згідно з Розпорядженням № 1197, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 31 ЦПК України, зобов`язала передати матеріали вказаної справи до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 13.08.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем. Дослідивши наявні у матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, який не спростовано доводами, викладеними у відзиві, що зазначений у справі кредитний договір від 07.05.2021 року підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору. Так, у вищевказаній анкетній заяві від 07.05.2021 (яка містить детальну інформацію щодо процесу оформлення та розгляду заяви почасово) та у п. 10 вищевказаного договору про споживчий кредит від 07.05.2021 року вказано, зокрема: Позичальник ПІБ; ідентифікаційний код, паспортні дані, адреса реєстрації, номер телефону, електронна пошта; в анкеті заяві, крім того, вказано дату народження останнього. Крім того, у вищевказаному платіжному дорученні № 45639024 від 07 травня 2021 року, яким ТОВ «Мілоан» перераховано отримувачу 20000,00 грн, також вказано ідентифікаційний код останнього. Доказів на спростування відповідності анкетних даних відповідача, окрім зазначення їх не державною мовою, в зазначених анкеті заяві та договорі матеріали справи не містять. Однак, судом встановлено, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, що розцінюється судом, по-перше, як опосередковане оскарження правомірності (дійсності) укладеного договору та, по-друге, як доказ про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані ТОВ «Мілоан» для укладення кредитного договору від його імені, тобто як доказ відсутності поєднання волі та волевиявлення у правочині. На підтвердження наявності заборгованості позивач надає розрахунок заборгованості за Договором про споживчий кредит № 3559532 від 07.05.2021р. за період з 13.09.2021 р. по 20.02.2024 р. Платіжне доручення, яке додане до позовної заяви, як зазначає позивач, свідчить про перерахування коштів на рахунок відповідача. Однак, дане платіжне доручення не містить назви банку отримувача та відмітку про проведення банківської операції із зарахування коштів. У відповіді на відзив позивач стверджує, що кошти були перераховані на рахунок відповідача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не підтверджуючи це жодним доказом. Матеріали справи містять належним чином засвідчені копії виписок за картковими рахунками клієнта [PERSON] , відкритими в АТ «УКРСИББАНК» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період за період з 01.05.2021 по 31.05.2021, тобто в період ймовірного перерахування коштів за кредитним договором від 07.05.2021р., які не містять інформації щодо операції з перерахування коштів за кредитним договором у зазначеному розмірі. Матеріали справи містять інформацію, що кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок, відкритий саме у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Судом встановлено, що 13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3559532 від 07.05.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. Матеріали справи не містять інформації про направлення повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на адресу Відповідача. В судове засідання учасники не зявились, про дату, часі і місце були повідомлені належним чином. Позивач разом із позовною заявою повідомив про розгляд справи без участі представника. Повторно надавав заяви про розгляд справи за відсутності позивача 22.07.2024 та 27.08.2024. Відповідач надав заяву від 02.10.2024 про розгляд справи за його відсутності. На підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо форми правочину та його змісту. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Конструкція договору приєднання спрямована на уніфікацію договірних умов з метою забезпечення гарантій, визначених ст. 633 ЦК України. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України). Щодо виконання зобов`язання. За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526,527,530 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з цим, до предмета доказування входить, зокрема і доведення позивачем порушення грошового зобов`язання та наявності заборгованості. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані фінансовою установою в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є розрахунковим документом (зокрема, Постанова ВС КЦС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц). У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». V. Висновки суду\~та мотиви\~прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1,2,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивач до позовної заяви не надав жодних доказів, які підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі, зазначеному в позовній заяві. Так, позивач посилається на Закон України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», аргументуючи, що фінансові компанію мають право надавати фінансові платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, а тому грошові кошти були перераховані на картковий рахунок відповідача, відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у відповіді на відзив. Однак, вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності 11.02.2022, тобто після виникнення зобов`язання. З урахуванням того, що відповідач надав належним чином завірені виписки по картковим рахункам, відкритим на його ім`я, в тому числі і в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які не містять інформації про перерахування грошових коштів від ТОВ «МІЛОАН» у вказаний період, суд вважає, що позивачем не підтверджено належним чином передачу грошових коштів відповідачу. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Суд також не знайшов в матеріалах справи підтвердження того, що волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі, що є однією з умов чинності правочину. Адже судом встановлено, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, що розцінюється судом, по-перше, як опосередковане оскарження правомірності (дійсності) укладеного договору та, по-друге, як доказ про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані ТОВ «Мілоан» для укладення кредитного договору від його імені, тобто як доказ відсутності поєднання волі та волевиявлення у правочині. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed