Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

21 травня 2024 року адвокат Віхерко Н.О. в інтересах [PERSON] звернувся\~до суду\~з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності та просив суд визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] .. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 1988 року [PERSON] та [PERSON] побудували домоволодіння по [ADDRESS] , яке відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого Сковородківською сільською радою 07.06.1988 року частки житлового будинку належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , а згідно Свідоцтва про право особистої власності виданого Сковородківською сільською радою 07.06.1988 року частка житлового будинку належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] .. Проте даний колгоспний двір не був поділений, частки не були виділені в натурі та не було утворено два окремих колгоспних дворів. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщина не відкрилась, оскільки він не був останнім членом колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на вищезазначене домоволодіння. [PERSON] має право на 1/5 частку домоволодіння, як член колгоспного двору, проте не може оформити своє право власності, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. 21 травня 2024 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів з моменту вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви зазначені в мотивувальній частині даної ухвали. 13 червня 2024 року представником позивача адвокатом Віхерко Н.О. на виконання умов ухвали від 21 травня 2024 року, через канцелярію суду подано позовну заяву в новій редакції та довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено дату підготовчого засідання. 10 вересня 2024 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник позивача адвокат Віхерко Н.О., в засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак подав до суду заяву, якою просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином у порядку, передбаченому ч.7 ст.128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомили, тому суд вирішив здійснити розгляд справи без їх участі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Сковородківською сільською радою 07.06.1988 року, частка житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Сковородківською сільською радою 07.06.1988 року, частки житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] [INFO] в с.Миролюбне, Старокостянтинівського р-н., Хмельницької області помер [PERSON] , [INFO] , у віці 36 років, про що 10 серпня 1989 року складено відповідний актовий запис №15 та Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 23 жовтня 2018 року видано повторно свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Спадкова справа до майна померлого не заводилась, оскільки він не був останнім членом колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6\~постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності\~Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Судом встановлено, що спірний будинок по [ADDRESS] , відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та був спільною власністю (по 1/5 частці кожному члену) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 01 грудня 2022 року, судом встановлено, що в м.Старокостянтинів, Хмельницького р-н., Хмельницької області, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , у віці 65 років, про що 01 грудня 2022 року складено відповідний актовий запис №50. Відповідно до копії рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024 року, яке набрало законної сили 17 травня 2024 року, судом встановлено, що за [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визнано право власності, по 2/5 частки кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Відповідно до ч.2\~ст.123 цього Кодексу\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У відповідності до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу. В силу вимог ст.126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] , (до зміни адміністративно-територіального устрою Старокостянтинівського р-н.) Хмельницької обл., належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року належав [PERSON] , яка була головою двору, проте померла [INFO] , та його членами були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - тобто 1/5 частці кожному. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі\~ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію ЗУ «Про власність». Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб, а обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Оскільки, позивачем не заявлено вимоги про стягнення судових витрат, тому судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved