Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона до 13 лютого 2018 року перебувала в шлюб із [PERSON] . Вони з відповідачем мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню своїх дітей, не проявляє батьківської турботи відносно синів, долею дітей не цікавиться. Вихованням дітей займається чоловік позивачки, якого діти кличуть батьком. Тому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільних дітей. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позбавлення його батьківських прав не заперечував, повідомив суду, що він дійсно з 2018 року не підтримує жодних відносин з дітьми, не цікавиться їх життям, участі в їх вихованні не приймає. Суд заслухавши сторони, з`ясувавши обставини по справі, вислухавши показання свідків, думку дітей, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 вересня 2012 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] - [INFO] (а. с. 11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 вересня 2015 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] - [INFO] (а. с. 12). Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 9-10) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 вересня 2019 року, видане Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] зареєстрував 12 вересня 2019 року шлюб з [PERSON] , і дружина після реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а. с. 8). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER], [PERSON] за період з 31 грудня 2017 року по грудень 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів 170099 грн. 33 коп. (а. с. 19). Відповідно до характеристики на [PERSON] ученика 5-Б класу Дніпровської гімназії №83, батько дитини жодного разу не відвідував навчальний заклад і не цікавився навчанням дитини (а. с. 24, 25). Згідно характеристики на [PERSON] ученика 3-Б класу Дніпровської гімназії №83, батько дитини жодного разу не відвідував навчальний заклад і не цікавився навчанням дитини (а. с. 23) З висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради №5/6-19 від 27 лютого 2024 року, як органу опіки та піклування, вбачається, що [PERSON] на момент складання висновку проходить військову службу за мобілізацією в лавах ЗСУ, зі слів його матері [PERSON] , дітей давно не бачив, оскільки позивачка перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, тому орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей (а. с. 101-102). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду ті обставини, що більше п`яти років жодного разу не бачили відповідача в сім`ї позивачки та її синів, діти називають батьком чоловіка позивачки і жодного разу про батька не згадували. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] підтвердив суду, що погано пам`ятає відповідача, бачив його ще коли був дуже маленьким, вважає своїм батьком чоловіка позивачки [PERSON] , і не заперечує проти позбавлення відповідача батьківських прав. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] підтвердив суду, що не знає відповідача, вважає своїм батьком чоловіка позивачки [PERSON] . Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Оцінивши надані позивачкою докази, суд вважає, що заявлені вимоги позивачки про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його синів [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач жодним чином не цікавиться долею своїх синів, ніколи відвідував їх, не турбується про їх стан здоров`я, фізичний стан, жодним чином не утримує дітей, не займається їх духовним вихованням, що в своїй сукупності дає підстави для висновку про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки під час судового розгляду обставина перешкоджання позивачкою відповідачу у його спілкуванні з дітьми не знайшла своє підтвердження, більш того відповідач повідомив суду, що він не здійснював жодних дій щодо можливості усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, будь-яких звернень до органів опіки та піклування ним не здійснювалось, до суду він не звертався. Тому суд вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей - [PERSON] та [PERSON] , і таке позбавлення прав буде відповідати інтересам дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за подання позову до суду, а також за апеляційне оскарження ухвали суду (а. с. 7, 28, 116). На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 160, 164, 166 СК України та

Outcome: approved