Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2023 по справі № 357/9816/22 шлюб між сторонами розірвано. Син сторін постійно проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач зареєстрована та фактично проживає з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має намір зареєструвати сина у вказаній квартирі, яку вона придбала за власні кошти, однак у зв`язку з тим, що батько дитини уникає спілкування, а тому позивач не може отримати згоду від батька дитини на реєстрацію місця проживання дитини. Позивач звернулась до Управління адміністративних послуг з метою реєстрації місця проживання свого сина, однак отримала усну відмову, оскільки відсутня згода батька дитини. Враховуючи вищевикладене, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки в інший спосіб не може зареєструвати місце проживання сина, без письмової згоди відповідача. Ухвалою судді від 31.07.2024 відстрочено [PERSON] сплату судового збору, пов`язаного з розглядом справи, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначено справу до розгляду (а.с. 25-26). Позивач в судове засідання не з`явилась, у прохальній частині позовних вимог просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечила. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не подав. Матеріали справи містять підтвердження про направлення відповідачу рекомендованого повідомлення про вручення поштою повістки в судові засідання. Також, відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Третя особа по справі не напарвила в судове засідання свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.10.2021 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) (а.с. 10). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували з 05.01.2021 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2023 по справі № 357/9816/22 (а.с. 11-13). Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] , що стверджується витягом із реєстру територіальної громади № 2024/000982103 від 30.01.2024 (а.с. 8). Встановлено, що [PERSON] є власником квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2023, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Нельзіною І.М. (а.с. 15-16). З відповіді № 810707 з Єдиного державного демографічного реєстру, слідує, що [PERSON] [INFO] зареєстроаний в [ADDRESS] , однак з даної відповіді не вбачається дати реєстрації дитини за вказаною адресою, що дає підстави зробити висновок про підтвердження лише місця проживання особи, без фактичної реєстрації. Згідно акту від 29.02.2024, складеного депутатом Ірпінської міської ради Плешко М.В., позивач [PERSON] фактично проживає із своїм сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). У позовній заяві позивач вказує, що вона зверталась до Управління адміністративних послуг з метою реєстрації місця проживання свого сина, однак отримала усну відмову, оскільки відсутня письмова згода батька дитини. Позивач зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини та уникає спілкування з позивачем, що є перешкодою добровільно вирішити спірне питання реєстрації місця проживання дитини. Частиною першою статті 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України). Частиною першою статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 16 і 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Враховуючи викладене, оскільки малолітній син - [PERSON] , [INFO] постійно проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , проте не зареєстрований за адресою свого проживання, спір між батьками про його місце проживання відсутній, батьки зареєстровані за різними адресами, отримати в добровільному порядку згоду батька на реєстрацію дитини не вбачається можливим, відповідач ухилився від участі в розгляді цієї справи та жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд, з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини, вважає, що в інтересах саме дитини необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю, за фактичним місцем проживання, за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved