Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що сторони з 4 вересня 2019 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 3 лютого 2022 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. 21 липня 2020 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи від 23 червня 2020 року і до досягнення повноліття. Вказане рішення звернуто до примусового виконання та 2 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження. Позивачка зазначає, що розмір аліментів стягнутих рішенням суду є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівень витрат на дитину постійно зростає. При цьому, дитина часто хворіє у зв`язку з чим проходить обстеження та лікування, що потребує затрат як часу, так і коштів. В підтвердження вказаних обставин надає виписки з закладів охорони здоров`я за період з 11 липня 2023 року по теперішній час. Враховуючи викладене, позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача у твердій грошові формі у розмірі 2000,00 грн, на частку від усіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також припинити стягнення аліментів на підставі виконавчого листа №127/13322/20, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 02 вересня 2020 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2024 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом\~подання відзиву\~на позовну\~заяву не\~скористався. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомлення, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено, що з 04 вересня 2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2022 року (справа №127/30845/21)(а.с.7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 4 вересня 2019 року (а.с.6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2020 року у цивільній справі №127/13322/20 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] в розпорядження [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн, що підлягає щорічній індексації відповідно до закону, починаючи від 23 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання непрацездатної дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн, що підлягає щорічній індексації відповідно до закону, починаючи від 23 червня 2020 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] (а.с.8-9). Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю та з моменту ухвалення рішення позивачка неодноразово відвідувала заклади охорони здоров`я у зв`язку із хворобою доньки, а також понесла витрати на придбання ліків, що підтверджуються копією виписки з КНП «Хмільницький центр первинної медико-санітарної допомоги» ХМР № 33291 від 06 серпня 2024 року, копією протоколів звернення (візиту) до лікаря ПМД (дитина до 1 року) ЦПМСД №3 від 18 лютого 2022 року, копією огляду дитини лікарем ТОВ «Інномед Пологовий Будинок» від 26 серпня 2021 року, копією виписки із медичної картки хворого КНП «ВОДКЛ» від 29 жовтня 2021 року, копією епікризу з історії хвороби № 422 КНП «ВОДКЛ» від 17 січня 2022 року, копіями огляду дитини лікарем [PERSON] від 11 липня 2023 року, від 22 листопада 2023 року, від 11 січня 2024 року, від 19 січня 2024 року та копіями квитанцій на придбання ліків (а.с.12-30). Дитина [PERSON] з 30 березня 2023 року відвідує заклад дошкільної освіти №7 (ясла-садочок) комбінованого типу «Ромашка» м. Хмільник. Вихованням, навчанням та здоров`ям займається мати [PERSON] , а також остання несе витрати за харчування її дитини в цьому закладі, що підтверджується копіями довідок ЗДО №7 «Ромашка» № 01-34/65 від 07 серпня 2024 року та №01-34/66 від 09 серпня 2024 року (а.с.10-11). Згідно положень ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ\~(78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів чи погіршенням матеріального стану матері дитини остання може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-143цс13), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21). Судом установлено, що позивачка, з якою проживає малолітня дитина, звертаючись до суду, просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти саме у частці від доходу його батька. При цьому вказує на зміни свого матеріального стану у зв`язку із збільшенням потреб дитини та необхідністю проведення лікування дитини. Суд звертає увагу, що обставина зміни матеріального стану позивача є обставиною, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу та розміру аліментів. При цьому суд відмічає, що наразі позивач вже не отримує аліменти на своє утримання, що також є зміною її матеріального стану. Визначаючись щодо розміру аліментів, зважаючи на зміну способу стягнення, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно Закону\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2024\~рік» прожитковий\~мінімум з\~1\~січня 2024\~року для\~дітей віком від до 6 років становить 2563 гривні. Дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилось 5 років. Суд, при визначені розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, доказів зворотного відповідачем суду не надано, тоді як дитина потребує такої допомоги, а тому, вважає можливим визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2020 року в цивільній справі №127/13322/20. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн. судового збору. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved