Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 21.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним. Вказував, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя. Вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові, поваги та довіри. Вважає, що сенсу підтримувати в подальшому сімейні стосунки немає, оскільки у нас на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного. Шлюб на разі існує формально, вони вже тривалий час не підтримують шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Зазначив, що після фактичного припинення відносин їх спільний син проживає разом з ним та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Він постійно піклується про нього, повністю фінансово утримує та забезпечує усім необхідним. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Дитину після розірвання шлюбу залишити проживати разом із ним та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 21.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №569, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с.15). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.16). Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дитини проживати разом з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до нотаріально посвідченого договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко С.Ю., щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, батьки досягли згоди, що спільна дитина проживатиме з батьком. Батько зобов`язується утримувати сина до повноліття, а вразі навчання до досягнення ним 23 років. Забезпечувати умови життя, навчання, відпочинок, оздоровлення, гуртки, заняття спортом, одягом, лікуванням (а.с.17-18). Згідно копії Довідки виданої директором загальноосвітньої школи №26 Лутицький Тимофій регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько приводить та забирає дитину підтримує контакт із школою, цікавиться успішністю дитини, спілкується з педагогами та цікавить шкільним життям дитини (а.с.21). Також відповідно до довідки виданої головним тренером футбольної школи «Інтер» [PERSON] регулярно відвідує заняття та забезпечений усім необхідним для тренування. Батько дитини, підтримує контакт з тренерами, цікавить успіхами дитини, відвідує командні матчі, вболіває та надає необхідну підтримку (а.с.26). Письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] також підтверджують, що син [PERSON] проживає разом із батьком та перебуває на його вихованні та утриманні. Зазначене свідчить, що дійсно неповнолітня дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні та вихованні. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини. Крім того відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись із даною вимого позивач посилався на те, що встановлення факту самостійного виховання дитини надасть йому можливість звернутися до органу соціального захисту для отримання державної соціальної допомоги на дитину. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] , після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved