Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

02 серпня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаїв Миколаївської області, надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивована тим, що 14.07.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 6860730 про надання споживчого кредиту в сумі 25000 грн. строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконав та надав йому кредит в сумі 25000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Станом на 13.08.2023 відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Лише 25.08.2023 здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 260.00 грн. 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача. Отже, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає: 25000 грн - тіло кредиту, 45510 грн - нараховані проценти за користування кредитом, нараховані Позивачем проценти за 42 календарних днів - 20895, всього - 91405 грн. Позивач, звернувшись до суду, просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати по справі. 07 серпня 2024 року судом відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.09.2024. Представник позивача - адвокат Столітній М.М., повноваження якого підтверджено ордером та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с. 32, 33) просив справу розглянути без його участі, на полягавши на їх задоволенні (а.с.17). 10 вересня 2024 року відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзив не подав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.173). 10 вересня 2024 року ухвалою суду розгляд справи відкладено на 16.00 год 26.09.2024 та задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 14.07.2023 на дану платіжну карту банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк» у сумі 25 000 грн від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». 26 вересня 2024 року відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, відзив не подав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа та судової повістки (а.с. 180, 182, 185) на електронну адресу відповідача 6pamyxa83@gmail.com. Дану електронну адресу відповідач особисто вказав у кредитному договорі (а.с.67). Окрім того (з урахуванням незабезпечення суду знаками поштової оплати відповідно до потреб -а.с.191), судом було здійснено оголошення про виклик відповідача до суду на сайті Судової влади (а.с.192) Отже, судом було вжито усіх можливих, належних, доступних та доступних способів повідомлення відповідача про наявність даного позову. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 6860730 про надання споживчого кредиту в сумі 25000 грн. строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (а.с.58-67). Дговір підписано цифровим підписом відповідача. укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах:1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (а.с.58). Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом. Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання Кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише Відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. Факт отримання відповідачем коштів у сумі 25 000,00 грн підтверджується витребуваними судом відомостями з АТ «Універсал Банк» (а.с.189). Кошти зараховувалися через платіжну систему, без зазначення призначення та рахунків відправника. Однак, суд ураховує, що дата надходження коштів та номер картки [PERSON] збігаються з датою укладення кредитного договору, додатком 1 до нього (а.с. 68) та реквізитами картки, які зазначені, зокрема у довідці ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» від 29.05.2024 (а.с. 159). Станом на 13.08.2023 Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Лише 25.08.2023 здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 260.00 грн (а.с.72). 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф (а.с.113). Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу За цим договором Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу Перехід від Клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до Фактора (Позивача) Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників (Копія додається) - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту 6pamyxa83@gmail.com зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення (а.с. 69). Отже, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 25000 грн - тіло кредиту та 45510 грн - нараховані проценти, нараховані Позивачем проценти за 42 календарних днів - 20895, всього - 91405 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 68, 70-86, 129). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідачка шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення права вимоги позивачу до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже у позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до положень статті 625 ЦК України. Враховуючи викладене, існують підстави для стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості за наданим кредитом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до такого. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем при звернення до суду сплачено судовий збір 2422,40 грн (а.с.19). Також позивачем було витрачено 10000 грн на професійну правничу допомогу (а.с.34-35). Ураховуючи, що позов задоволено, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн.

Outcome: approved