Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

У квітні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електродний суд» надійшла позовна заява Приватного підприємства «БЕЗПЕКА-ШЕРИФ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, в якій позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Приватного Підприємства «БЕЗПЕКА-ШЕРИФ» заборгованість за Договором № 90400 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 16 січня 2018 року в загальній сумі 5 200,00 грн. сума боргу за надані послуги по Договору; Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 січня 2018 року між Приватним підприємством «БЕЗПЕКА-ШЕРИФ» та [PERSON] укладено Договір № 90400 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони (надалі за текстом - Договір). Пунктом 1.2. Договору визначено, що послуги надаються за адресою, яка вказана в Додатку №1. Так, згідно п.1. Додатку №1 до Договору адреса об`єкта - [ADDRESS] (далі - Об`єкт). Вартість обраних Замовником послуг, згідно переліку викладеному в пункті 1.3. Договору, визначаються у Додатку №1 (пункт 2 Договору). В свою чергу згідно п.2. Додатку №1 вартість обраних Замовником послуг складає 200,00 (двісті гривень 00 копійок) за один місяць їх надання. У позовній заяві зазначено, що з моменту підписання Договору Відповідачем періодично допускалось прострочення оплати за звітний місяць в яких надавались послуги. Проте з червня місяця 2021 року та до 30 липня 2023 року (включно) відповідачем взагалі не здійснено жодної оплати, що підтверджується Детальним розрахунком ціни позову (заборгованості по Договору), у зв`язку з чим в останнього утворилась істотна заборгованість перед позивачем, за отримані по Договору послуги. Оскільки, жодних дій щодо сплати боргу Відповідачем вчинено не було та станом на день подання даного позову заборгованість не сплачена. Тому, станом на дату подачі позову загальна сума боргу по Договору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5 200,00 грн. Також, позивачем вказано, що в зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань, позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення-вимогу вих. № 08-12/22-2-1 від 19.02.2024 р. про неналежне виконання зобов`язань за Договором, сплату грошових коштів, яка була вручена особисто 28.02.2024 року, що підтверджується трекінгом відправлення з детальним маршрутом листа та датою вручення із офіційного сайту АТ «УКРПОШТА». Вказаною вимогою відповідач був проінформований про припинення надання послуг згідно Договору на підставі п. 4.1.1 з 31.07.2023 року. На підставі викладеного позивач просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі та стягнути заборгованість. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2024 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивача, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, у позовній заяві просив суд розглянути вказану справу за відсутності представника позивача в судовому засіданні, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Так, у призначені судові засідання відповідач не з`явився, поштові відправлені, направлені на його адресу повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням строку зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду міста Києва було розміщено оголошення про виклик у судове засідання відповідача. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Судом встановлено, що 16 січня 2018 року між Приватним підприємством «БЕЗПЕКА-ШЕРИФ» та [PERSON] укладено Договір № 90400 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони (надалі за текстом - Договір). Відповідно до умов Договору, Виконавець надавав обраний Замовником перелік послуг визначених п.1.3. Договору а саме: - п.п. 1.3.1. Договору: «Охорона Об`єкта - здійснюється Виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації (далі - ОС), яка встановлена на Об`єкті Замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду Групи Швидкого Реагування (надалі - ГШР) з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на Об`єкт», - п.п. 1.3.2. Договору: «Реагування на сигнал «тривога» - здійснюється Виконавцем шляхом забезпечення негайного виїзду ГШР на спрацювання технічних засобів тривожної сигналізації (надалі - ТС) при виклику Замовником або його уповноваженою особою, з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ТС, та при необхідності - забезпечення підтримання порядку на Об`єкті». Пунктом 1.2. Договору визначено, що послуги надаються за адресою, яка вказана в Додатку №1. Дата початку реагування 16.01.2018. Так, згідно п.1. Додатку №1 до Договору Перелік обумовлених послуг адреса об`єкта - [ADDRESS] ( далі - Об`єкт). Вартість обраних Замовником послуг, згідно переліку викладеному в пункті 1.3. Договору, визначаються у Додатку №1 (пункт 2 Договору). В свою чергу згідно п.2. Додатку №1 вартість обраних Замовником послуг складає 200,00 за один місяць їх надання. Згідно положень п. 2.3. Договору, оплата за цим Договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, що зазначений в Розділі 10 даного Договору або на наданий останнім, на підставі цього Договору, у відповідності до чинного законодавства України, у строки: - згідно п. 2.1. Договору - на умовах передоплати і проводиться замовником щомісячно , протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги; - згідно п. 2.2., 3.2.3., 4.2.2. 5.1.2. Договору, та за додаткові послуги - протягом трьох банківських днів з моменту отримання таких послуг самостійно замовником, на підставі даного Договору. Відповідно до п.3.2.15. Договору, замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються виконавцем згідно умов Договору. Згідно із підпункту «а» п. 4.1.4. Договору виконавець має право достроково розірвати Договір, попередньо повідомивши про це Замовника, якщо останній не здійснює оплату, чи затримує розрахунок по даному Договору. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення-вимогу вих. № 08-12/22-2-1 від 19.02.2024 р. про неналежне виконання зобов`язань за Договором, сплату грошових коштів, яка була вручена особисто 28.02.2024 року, що підтверджується трекінгом відправлення з детальним маршрутом листа та датою вручення із офіційного сайту АТ «УКРПОШТА». Вказаною вимогою відповідач був проінформований про припинення надання послуг згідно Договору на підставі п. 4.1.1 з 31.07.2023 року. Однак вищевказана вимога, з сторони відповідача, була залишена без реагування. Крім того, п.п.8.1.-8.2. Договору визначено, що останній набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом календарного року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії Договору жодна зі Сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовжений на той же термін, без обмежень кількості разів продовження дії Договору. Судом установлено, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором, виконавцем в повному обсязі виконано свої зобов`язання за Договором, а саме: надано послуг охорони, що встановлені умовами Договору. Проте, відповідачем не сплачено заборгованість за Договором за надані послуги з охорони. За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За приписами ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положенням ч. 1 ст. 903 ЦК України передбачений обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 978 Цивільного кодексу України за договором охорони - охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Судом установлено, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідні послуги в повному обсязі. Проте, відповідачем не виконуються грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих Позивачем послуг. Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з оплати отриманих послуг охорони, що встановлені умовами Договору, за ним обліковується прострочена заборгованість на загальну суму 5 200 грн. за період з червня 2021 року по липень 2023 року. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті послуг охорони, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved