Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

07.08.2024 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом про скасування обтяження нерухомого майна. Позовні вимоги вмотивовані тим, що у 2014 році виконавча служба, в межах виконавчого провадження про стягнення на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з [PERSON] боргу, наклала арешт на належну йому земельну ділянку. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.05.2023 р. ця земельна ділянка належить позивачу. Наявність обтяження на цю земельну ділянку порушує права позивача. Відповідач відзиву на позов не подавав. Представник третьої особи, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки підстава для зняття арешту не входить до переліку підстав, визначених у ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» і в 2014 році обтяження було накладено на все майно боржника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 31.05.2023 р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,9103 га, кадастровий номер 5921584400:03:001:0033 (а.с.7). Вказана земельна ділянка перебуває під обтяженням на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 42475484 від 27.10.2014 р., яку видав відділ Державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції. Особа на майно якої накладається обтяження [PERSON] (а.с.40). Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16). Суд констатує, що у даному випадку, позивач не є стороною відповідного виконавчого провадження, є спадкоємцем майна боржника, а отже нею обрано вірний спосіб захисту як звільнення майна з-під арешту (скасування обтяження нерухомого майна). \~ \~ \~ \~Також, у ході розгляду справи не здобуто доказів того, що у позивача є будь-які майнові зобов`язання на забезпечення виконання яких може існувати таке обтяження, а тому існування заборони відчуження належного позивачу майна є надмірним втручанням у її право власності. Таким чином, позивач не має можливості вільно розпоряджатися власним майном, а перешкоди у реалізації прав власника мають бути усунені шляхом звільнення майна з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved