Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

У квітні 2024 року представник заявника [PERSON] , представляючи інтереси заявника [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Вимоги заяви мотивовані тим, що з 1983 року по день своєї смерті мати заявника [PERSON] проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із [PERSON] в [ADDRESS] . Разом з ними проживала баба заявника по лінії матері [PERSON] , 1916 р. н. [PERSON] померла [INFO] . Баба заявника [PERSON] продовжувала проживати з [PERSON] в [ADDRESS] до часу його смерті - до [INFO] - й перебувала у нього на утриманні. [INFO] [PERSON] померла. Заявник прийняв спадщину після її смерті, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке належало померлій. Заявник з`ясував, що серед спадкового майна померлої є і право на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , площею 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Мічурінець» на території Носівської міської ради відповідно до сертифікату ЧН № 0221344, яке вона успадкувала згідно зі ст. 531 ЦК УРСР. У період з 4 листопада 1994 року до 24 липня 1997 року, тобто з моменту смерті своєї дочки до моменту смерті співмешканця дочки, баба заявника [PERSON] у віці із 78 років по 81 рік, перебувала на утриманні [PERSON] , постійно проживала з ним, вони спільно вели господарство, городництво. [PERSON] не мав іншої сім`ї. Маючи 60 років, він мав задовільне здоров`я, тримав домашню птицю, худобу, вів господарство. Допомога [PERSON] була для [PERSON] основним джерелом засобів для існування. Після смерті [PERSON] баба заявника змогла прожити менше одного місяця, що свідчить про її перебування на його утриманні. Спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном. Дана обставина підтверджена довідкою Носівської міської ради від 17 квітня 2024 року. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини заявник отримав роз`яснення про те, що для оформлення спадщини після смерті [PERSON] необхідно в судовому порядку довести факт перебування його баби [PERSON] на утриманні [PERSON] не менше одного року, як це передбачено ст. 531 ЦК УРСР. Тому заявник і звернувся до суду із даною заявою. Ухвалою судді від 24 квітня 2024 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 08 липня 2024 року. У судовому засіданні 08 липня 2024 року заявник підтримав свої вимоги з підстав, викладених у заяві, просив їх задовольнити, пояснив, що у 1983 році його мати [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина, [PERSON] переїхав до будинку матері в [ADDRESS] . Разом з ними проживала й рідна баба заявника по лінії матері [PERSON] . [PERSON] жив з мамою заявника до 1997 року, до її смерті. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжив проживати разом із [PERSON] , вів господарство, обробляв город, тримав курей, свиней, коня, корову. [PERSON] було майже 80 років. [PERSON] мав більший розмір пенсії, ніж [PERSON] , до пенсії працював заготівником у колгоспі, лісником. Узимку [PERSON] топив хату, баба була залежною в догляді від нього, перебувала на його утриманні. Похованням [PERSON] займався заявник. У судовому засіданні 08 липня 2024 року представник заявника [PERSON] підтримав вимоги заяви про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Представник заінтересованої особи Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, у якій просила справу розглянути без участі представника міської ради, не заперечувала проти задоволення заяви. Допитаний у судовому засіданні 08 липня 2024 року свідок [PERSON] дав показання, що він був сусідом [PERSON] і [PERSON] та добре знав їх. Свідок достовірно знає, що коли померла [PERSON] її мати [PERSON] та [PERSON] зостались проживати разом як сім`я, жили мирно, [PERSON] без допомоги [PERSON] не впоралася б, він доглядав за господарством, тримав худобу, топив хату, заготовлював дрова на зиму. [PERSON] була слабка в силу поважного віку, тому перебувала повністю на його утриманні як матеріально, так і фізично, після смерті [PERSON] вона змогла прожити тільки один місяць. Допитана в судовому засіданні 08 липня 2024 року свідок [PERSON] дала показання, що вона до пенсії працювала з 1988 року по 2001 рік листоношею та часто бувала в господарстві [PERSON] та [PERSON] , носила їм листи, газети, пенсії. Свідку достовірно відомо, що [PERSON] та [PERSON] жили разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] повністю вів господарство, тримав худобу, птицю, топив піч, заготовляв дрова, ходив по продукти до магазину, забезпечував і себе, і [PERSON] усім необхідним. [PERSON] цього сама робити не могла, бо мала дуже поважний вік. Усі справи по господарству виконував [PERSON] [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] , як матеріально, так і фізично. У судове засідання 24 вересня 2024 року заявник, представник заявника не з`явилися, представник заявника подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності заявника та представника заявника, у якій указав, що він підтримує вимоги заяви, просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання 24 вересня 2024 року за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показанням свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до вимог статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 5 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Судом установлено, що [INFO] в с. Ведмедівка Носівського району Чернігівської області у віці [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221344, що підтверджується копією повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 17). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, відносини спадкування після смерті [PERSON] регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (у ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом установлено, що за життя [PERSON] заповіту складено не було, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 59). Отже, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 55) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 15 травня 2024 року № 1430/01-17 (а. с. 52). Згідно зі ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Крім того, відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом віднесено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 ЦК УРСР 1963 р.) не менше одного року. Судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 705/4197/18 (провадження № 61-3116св19). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування його рідної баби по лінії матері [PERSON] на утриманні [PERSON] у період часу з 4 листопада 1994 року до 24 липня 1997 року. Цей факт йому потрібно встановити з метою оформлення спадкових прав на майно, яке належало його рідній бабі по лінії матері [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області від 14 квітня 2024 року № 206 [PERSON] , який помер [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де постійно проживав з [PERSON] , а з листопада 1994 року після смерті [PERSON] постійно проживав з [PERSON] , 1916 р. н., яка перебувала на його утриманні до часу його смерті (а. с. 14). Судом також встановлено, що спадкоємці першої або ж другої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. У судовому засіданні встановлено, що заявник є сином [PERSON] (а. с. 10), яка тривалий час співмешкала без реєстрації шлюбу із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] (а. с. 11). Після цього [PERSON] залишився проживати за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] - [PERSON] , 1916 р. н. (а. с. 12, 11) і проживав з нею за цією ж адресою до своєї смерті, тобто до [INFO] . [PERSON] померла менше ніж через місяць після смерті [PERSON] , а саме [INFO] (а. с. 16). Спадкоємцем після її смерті є її онук [PERSON] (заявник), що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11 травня 2023 року, [PERSON] , державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 421 (а. с. 18). [PERSON] була непрацездатною на день смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , мала поважний вік (78-81 рік). Факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] з 4 листопада 1994 року по 24 липня 1997 року підтверджується копією довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області від 14 квітня 2024 року № 206 (а. с. 14). Крім того, вирішуючи вимоги заяви, суд бере до уваги офіційні відомості про розмір пенсії [PERSON] , а також показання допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] у вищевказаний період часу, оскільки отримувала від нього постійну, конче необхідну їй, систематичну допомогу, яка була для неї основним засобом до існування. Суд також ураховує ту обставину, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] була непрацездатною, мала більше 80 років, у силу цього самостійно не могла вести господарство. Також беззаперечним фактом перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] є те, що після смерті останнього [PERSON] змогла прожити менше одного місяця й також померла. Тому на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд робить висновок, що [PERSON] дійсно перебувала на утриманні спадкодавця [PERSON] з 4 листопада 1994 року й до дня його смерті, тобто до [INFO] , оскільки його допомога їй мала постійний характер, надавалася [PERSON] систематично протягом певного періоду часу, була основним джерелом засобів до існування [PERSON] , навіть попри те, що остання отримувала пенсію. Отже, суд уважає доведеним факт, про встановлення якого просить заявник, оскільки він підтверджений належними, достовірними та достатніми доказами в їх сукупності. Також судом встановлено, що заявнику в позасудовому порядку встановити вказаний факт неможливо, тому заяву необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved