Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 22.02.2014 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З перших днів подружнього життя у них була дружня сім`я, заснована на вірності, почуттях любові та поваги один до одного, але з часом ці почуття згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались. Вони неодноразово заради дитини намагались зберегти сім`ю, однак це їм не вдалось. В березні 2024 року вони припинили шлюбні відносини. Враховуючи, що на даний час вони з відповідачем не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх з відповідачем інтересам. Між ними відсутній спір з приводу поділу майна, що є спільною власністю подружжя. Це питання ними вирішено в позасудовому порядку. Ухвалою від 11.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків його позовної заяви. Ухвалою від 26.06.2024 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 28.08.2024 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про надання їм з позивачем строку на примирення терміном у шість місяців, яка обґрунтована тим, що вона зацікавлена у збереженні їх сім`ї, хоче щоб їх спільний з відповідачем син ріс у повноцінній родині. Вона весь час докладає зусилля для збереження їх шлюбу. Між ними з позивачем дійсно виникають дрібні непорозуміння стосовно ведення спільного господарства, які при цьому рідко переходили у конфлікт та носили тимчасовий характер. На її думку, це зумовлено тим, що їхні з позивачем уявлення про свої ролі у сім`ї недостатньо співпадають, тому вони пред`являють один до одного неузгоджені очікування і вимоги. Вважає, що у них немає підстав для розірвання шлюбу. 23.09.2024 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання, відповідно до якого він наполягає на розірванні шлюбу. Просить суд врахувати, що він наразі перебуває у відносинах з іншою жінкою, з 10.08.2024 року проживає разом з нею однією сім`єю, вони спільно ведуть господарство та пов`язані спільним побутом. Крім того, вказана жінка вагітна їх спільною дитиною і він має намір узаконити їх стосунки. Вказаний факт сам по собі робить неможливим їх примирення з відповідачем. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач у своєму клопотанні від 23.09.2024 року просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідач в судові засідання на 30.07.2024 та 09.10.2024 року надавала довідки з місця своєї роботи, а саме, КП «Центральна міська лікарня м.Олександрії» Олександрійської міської ради, згідно яких і 30.07.2024 і 09.10.2024 року вона знаходиться на цілодобовому чергуванні, що підтверджується витягом з графіка. Вказане свідчить про те, що відповідач була обізнана про дати та час розгляду справи. Разом з тим, клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на цілодобовому чергування від відповідача на адресу суду не надходило. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 22.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , про що складено актовий запис 25. Відповідно до копії свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Побудувати спільне життя сторонам не вдалось, шлюбні відносини вони припинили. Відповідач просить надати їм з позивачем строк для примирення, посилаючись на те, що хоче зберегти сім`ю. Разом з тим, позивач наразі створив сім`ю з іншою жінкою, з якою очікує на народження спільної дитини, він немає жодного наміру поновлювати відносини з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу, збереження якого за таких обставин суперечить його інтересам. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, який наразі створив іншу сім`ю в якій очікує народження дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, також зазначає, що з огляду на викладені обставини клопотання відповідача про надання строку на примирення суперечить інтересам позивача і таке суперечення має істотне значення. Виходячи з положення, яке визначено ч. 7 ст. 240 ЦПК України, суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Судові витрати позивач просить залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved