Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуласт до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 жовтня 1997 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №371. Від спільного подружнього життя у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з початку спільного проживання у них з відповідачем були нормальні сімейні відносини, однак з часом такі погіршились. Позивач і відповідач виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Протягом останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршувалося. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, відповіач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Між ними часто виникають різного роду непорозуміння, сварки, що негативно впливає на здоров`я позивача. Позивач вважає, що вони з відповідачем не можуть створити міцної сім`ї, оскільки втратили почуття любові одне до одного, фактично припинили шлюбні відносини і протягом останніх трьох років проживають окремо. Зокрема, позивач зазначає, що відповідач на даний час проживає з іншою жінкою. За таких обставин, позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер. Просить розірвати шлюб між неюпозивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11 жовтня 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №371. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задоволити. Розгляд справи просить проводити за її відсутності. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав, позивач не заперечує щодо заочного розгляду даної справи, то суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис №371, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно (а.с.4). У шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується повною копією акту народження (а.с.6). Встановлено, що з початку спільного проживання у сторін склались нормальні сімейні відносини, які з часом погіршились. Позивач і відповідач виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди в т.ч. при вирішенні простих побутових питань. Протягом останніх років сімейне життя між ними погіршилося. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, між ними часто виникають різного роду непорозуміння, сварки, що негативно впливає на здоров`я позивача. Сторони втратили почуття любові один до одного, фактично припинили шлюбні відносини і протягом останніх трьох років проживають окремо. Зокрема, позивач зазначила, що відповідач на даний час проживає з іншою жінкою. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи, судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Із дослідженого у судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, примиритися сторони не бажають, тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили таке підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved