Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . [INFO] о 16 годині 26 хвилин на території Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», комплексу доменної печі №6 доменного цеху №1, біля будівлі контрольно-вимірювальних приладів, між стрілочними переводами №270 та №256 залізничної колії №13 станції «Розливна», під час робочої зміни з 07 години 00 хвилин до 19 годин 00 хвилин стався нещасний випадок із смертельним наслідком з [PERSON] , [INFO] , під час виконання трудових обов`язків. 15 березня 2024 року комісією було складено Акт № 6 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 06 грудня 2022 р. о 16 годині 26 хвилин. Вказаний акт затверджений начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці В. О. Тригубенко 20 березня 2024 року. Відповідно до акту № 6 від 15 березня 2024 року форми Н-1/П проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався [INFO] о 16 годині 26 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок з помічником машиніста тепловозу залізничного цеху №2 управління залізничного транспорту транспортного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Актом №6 форми Н-1/П про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 15березня 2024 року встановлені причини настання нещасного випадку: основна: організаційна - невиконання вимог інструкцій з охорони праці: порушення вимог п. 1.10.7 «Інструкція з охорони праці для помічника машиніста тепловозу залізничного цеху №2» ОП.172.02.20, яка затверджена розпорядженням директора департаменту з охорони праці і промислової безпеки №231 від 06.05.2020, супутні: Організаційна - невиконання вимог інструкцій з охорони праці: порушення вимог п. 1.12 «Інструкція з охорони праці. Загальні вимоги безпеки для працівників підприємства» ОП.228.01.21, яка затверджена наказом директора департаменту з охорони праці, промислової безпеки та екології №308 від 20.04.2021, організаційна - невиконання посадових обов`язків: порушення вимог пунктів 3.3.12.1; 3.3.23 посадової інструкції «Начальника зміни забезпечення технологічних перевезень залізничного цеху №2 (ПІ 172.1222,2.006), яка затверджена 06.01.2022 Директором транспортного департаменту [PERSON] , психофізіологічна - наркотичне сп`яніння. Вважає, що відповідач не створив таких умов праці, в яких син позивача міг би виконувати покладені на нього обов`язки безпечно, внаслідок чого [PERSON] загинув під час виконання роботи на робочому місці. Не зважаючи на те, що присутня вина і самого [PERSON] у нещасному випадку, це не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Син позивача [PERSON] був старшим сином, він завжди був для матері опорою та підтримкою, завжди допомагав з вирішення різноманітних питань, що виникали в повсякденному житті позивача. З малих літ [PERSON] допомагав та підтримував матір, в 20 років влаштувався працювати на підприємство відповідача де сумлінно працював протягом 25 років свого життя доки з ним не стався нещасний випадок під час виконання трудових обов`язків Враховуючи наведені обставини просить суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті сина внаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 1 000 000,00 гривень без урахування податків, зборів та інших платежів. Рух по справі Ухвалою судді від 05 червня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 34). Ухвалою судді від 14 серпня 2024 року здійснено перехід до загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.48). Ухвалою судді від 04 вересня 2024 року справу призначено до судового розгляду (а.с.52). Аргументи учасників справи Представник відповідача 19 червня 2024 року надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що до позовної заяви Позивачем не надано медичні документи, які б підтверджували перенесення нею стресових, агресивних і других негативних проявів стану здоров`я. Відсутність звернень Позивача до лікаря-психіатра говорить про те, що психічний стан її здоров`я не має відхилень від норми і не потребує психічної корекції лікаря. В свою чергу, в матеріалах цивільної справи також відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Зазначені документи є єдиними належними і допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення Позивачем витрат на лікування та придбання ліків, оскільки розрахунковий документ свідчить про укладання договору роздрібної купівлі-продажу товару, яким є лікарські засоби. Враховуючи вищевикладене, Позивачем належними та допустимими доказами не доведений факт спричинення моральних страждань, душевних переживань, порушення нормальних зв`язків, спричинених смертю близької людини на виробництві, відповідно, заявлені вимоги є необґрунтованими. Також зазначив, що вимога Позивача про стягнення 1000 000,00 грн., як компенсації моральної шкоди з Відповідача, є безпідставно завищеною та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб Позивача і не повинен приводити до його збагачення. Крім того, Державна податкова служба України в індивідуальній податковій консультації від 03.09.2021 роз`яснила, що у випадку, коли за судовим рішенням сума відшкодування моральної шкоди, спричиненої життю та здоров`ю, більша аніж 4х кратний розмір мінімальної заробітної плати, то це є доходом, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Морозова О.С. в судовому засіданні присутні не були, від представника Морозової О.С. надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 квітня 1976 року (а.с.12). В період з 13.03.1997 року по [INFO] [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», працюючи на посаді помічника машиніста тепловоза, що підтверджується трудовою книжкою серія [NUMBER] виданою на ім`я [PERSON] від 13.03.1996 року (а.с.15-16). Згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 12.12.2022 року № 05-011083/л [PERSON] працював на підприємстві з 13.03.1997 року, з 03.06.2020 року на посаді помічника машиніста тепловоза Залізничний цех № 2 (а.с.17). [INFO] [PERSON] - загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2022 року (а.с. 13). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 3143 смерть [PERSON] настала [INFO] від «травматичного шоку та інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла» (нещасний випадок на виробництві ПАТ «АМКР») (а.с.14). Відповідно до п. 7 Акту № 6 від 15 березня 2024 року форми Н-1/П проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався [INFO] о 16 годині 26 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» нещасний випадок з помічником машиніста тепловозу залізничного цеху № 2 управління залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с.24). Згідно п. 8 Акту № 6 від 15 березня 2024 року форми Н-1/П проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався [INFO] о 16 годині 26 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці є [PERSON] , [PERSON] (а.с.24-24 зворот). Відповідно до п. 5 Акту № 6 від 15 березня 2024 року форми встановлені причини настання нещасного випадку: Основна: організаційна - невиконання вимог інструкцій з охорони праці: порушення вимог п. 1.10.7 «Інструкція з охорони праці для помічника машиніста тепловозу залізничного цеху №2» ОП.172.02.20, яка затверджена розпорядженням директора департаменту з охорони праці і промислової безпеки №231 від 06.05.2020. Супутні: організаційна - невиконання вимог інструкцій з охорони праці: порушення вимог п. 1.12 «Інструкція з охорони праці. Загальні вимоги безпеки для працівників підприємства» ОП.228.01.21, яка затверджена наказом директора департаменту з охорони праці, промислової безпеки та екології №308 від 20.04.2021. Організаційна - невиконання посадових обов`язків: порушення вимог пунктів 3.3.12.1; 3.3.23 посадової інструкції «Начальника зміни забезпечення технологічних перевезень залізничного цеху №2 (ПІ 172.1222,2.006), яка затверджена 06.01.2022 Директором транспортного департаменту [PERSON] . Психофізіологічна - наркотичне сп`яніння (а.с.23 зворот). Нормативно-правове обґрунтування Спір виник з приводу відшкодування моральної шкоди, завданою смертю особи, яка під час виконання своїх трудових обов`язків загинула. Суд зазначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (частини перша та пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України). Зазначена норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також інших умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою та вини заподіювача (крім випадків відповідальності без вини). Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам, усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України. Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Вказані підстави відповідальності ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі [PERSON] підтверджуються матеріалами справи. Актом № 6 від 15 березня 2024 року форми Н-1/П проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався [INFO] о 16 годині 26 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» нещасний випадок з помічником машиніста тепловозу залізничного цеху № 2 управління залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Причиною загибелі [PERSON] є травматичний шок внаслідок уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, особа знаходилась у залізничному транспортному засобі пересування, травма на виробництві. Суд вважає, що якщо б роботодавець, у даному випадку відповідач, забезпечив належним чином умови виконання робіт на території залізничного цеху управління залізничного транспорту транспортного департаменту, смертельний випадок, який стався з [PERSON] , не мав би місця. За обставин справи моральна шкода потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей, відшкодування такої шкоди не охоплюється страховими виплатами (частина сьома статті 36 Закону № 1105-ХІV). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України. Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Виходячи з аналізу ст. 153 КЗпП України, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Вказані підстави відповідальності ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі [PERSON] , судом встановлені в повному обсязі. Так, згідно Акту № 6 від 15 березня 2024 року форми Н-1/П проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався [INFO] о 16 годині 26 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» нещасний випадок з помічником машиніста тепловозу залізничного цеху № 2 управління залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач - [PERSON] , у зв`язку із втратою рідного сина переживає душевні та психологічні страждання, позбавлена можливості спілкування з рідною людиною та отримувати від нього піклування, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків позивача та докладання з її боку додаткових зусиль для організації свого життя. Судом також констатує, що втрата життєвих зв`язків позивача з рідною людиною є прямим причинним зв`язком між шкодою та протиправною поведінкою відповідача. Дослідивши представлені суду докази, суд вважає, що відповідач є особою, що має понести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, оскільки вина підприємства у нещасному випадку зі смертельним наслідком, що стався з працівником підприємства відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» встановлена належними та допустимими доказами. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі у справі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням обставин, що мати втратила рідного сина, залишилися без його турботи і піклування, суд вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю рідного сина, грошові кошти на користь [PERSON] у розмірі 300 000,00 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 300 000,00 грн, суд виходить із того, що сам факт загибелі [PERSON] беззаперечно свідчить про те, що його мати відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Вона втратила близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що вказана сума відповідає тяжкості та характеру завданої позивачу шкоди. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення їй моральної шкоди у зв`язку з втратою сина, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на незворотні негативні наслідки, які настали для позивачів внаслідок смерті [PERSON] . Щодо посилання відповідача на індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України в від 03.09.2021 року суд зазначає наступне. Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Щодо судових витрат При зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial