Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВ ФК УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту №3839777 від 22.07.2023 року станом на 24.04.2024 року у розмірі 128 838,00 гривень, витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000, 00 гривень. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.07.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №3839777 на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 19 700,00 грн., шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ ПРИВАТБАНК, зі сплатою за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних), строком на 360 днів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ІТС) Первісного кредитора та підписано відповідачем електронним підписом 22.07.2023 року о 16:05:16 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором С763, який було надіслано на номер телефону, що наданий відповідачем, відповідно до ЗУ Про електронну комерцію. Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отримання кредиту. 24.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу №24/04/2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №3839777 про надання споживчого кредиту від 27.07.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». У зв`язку з несвоєчасним виконання взятих на себе зобов`язань у відповідача станом на 24.04.2024 року виникла заборгованість, яка становить 128 838,00 грн., та складається з: 19 700,00 грн. заборгованості за кредитом, 109 138,00 грн. заборгованості за процентами. Зважаючи на вище вказане, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано сторонам час для подання заяв по суті. Також в ухвалі про відкриття було задоволено клопотання представника позивача та витребувано з АТ КБ ПРИВАТБАНК наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , платіжну картку № [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за період з 22.07.2023 року по 27.07.2023 року з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 22.07.2023 року по 27.07.2023 року. На виконання вищевказаної ухвали суду АТ КБ ПРИВАТБАНК було надано лист, у якому вказано, що платіжна картка № [NUMBER] емітована на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вищевказаною карткою в період з 22.07.2023 по 27.07.2023 та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] - [NUMBER] . Також надано виписку по рахунку [PERSON] за період з 22.07.2023 року по 27.07.2023 року. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.07.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №3839777 на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 19 700,00 грн. шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ ПРИВАТБАНК зі сплатою за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних), строком на 360 днів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ІТС) Первісного кредитора та підписано відповідачем електронним підписом 22.07.2023 року о 16:05:16 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором С763, надісланий на номер телефону, що наданий відповідачем (а.с.10-18). Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) у сторін цього Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписувався відповідно до ст. 12 Закону з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Зазначений Договір укладався шляхом надсилання пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. [PERSON] ознайомився з умовами кредитного договору та умовами кредитування шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується копіями паспорту споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту (а.с.19-22). Листом з ТОВ УПР від 26.04.2024 року підтверджується факт перерахування [PERSON] , 22.07.2023 року коштів у розмірі 19 700,00 гривень, на його картку [NUMBER] (а.с.23), яка згідно інформації наданої АТ КБ ПРИВАТБАНК емітована на його ім`я (а.с.83). Відповідно до виписки по рахунку відповідача за період з 22.07.2023 по 27.07.2023 року вбачається, що на його картку [NUMBER] , 22.07.2023 року було зараховано кошти у розмірі 19 700,00 гривень (а.с.84). Згідно з копією розрахунку заборгованості (а.с.24-29), відповідач визнав договір, що підтверджується використанням коштів, однак станом на 24.04.2024 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 128 838,00 грн, яка складається з: 19 700,00 грн. заборгованість за кредитом, 109 138,00 грн. заборгованість за процентами. Однак, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. З урахуванням невиконання зобовязань відповідачем, позивач був вимушений звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 24.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу №24/04/2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №3839777 про надання споживчого кредиту від 27.07.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (а.с.48-52). Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.04.2024 року до вищевказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 128 838,00 грн., яка складається з: 19 700,00 грн. заборгованість за кредитом, 109 138,00 грн. заборгованість за процентами (а.с.56). Враховуючи вище вказане, ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося до суду з вказаним позовом. Так, згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтями 1049, 1054 ЦК України, передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зважаючи на вище вказане, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками. За змістом ч.ч.1-2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, беручи до уваги вище вказане, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З ч.1 ст.137 ЦПК України вбачається, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Понесені позивачем витрати на правову допомогу підтверджуються копією договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг, довіреністю, актом приймання-передачі наданих послуг №70 від 03.07.2024 року, витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі (а.с.57-58, 60-62 ), а також платіжною інструкцією №913 (а.с.63). Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

Outcome: approved