Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивачка) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, з 24 січня 2018 року до 06 липня 2020 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у сторін народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, спільний син залишився проживати з нею та проживає на даний час за адресою: [ADDRESS] . Син від самого початку перебуває на її повному матеріальному утриманні, так як відповідач ухиляється від своїх обов`язків утримувати спільну дитину. 18 вересня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області було ухвалено рішення, яким стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмір 1/3 частки його доходів. В органах ДВС у зв`язку з примусовим стягненням з відповідача аліментів, було відкрито відповідне виконавче провадження. Матеріали виконавчого провадження свідчать про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 230 313 грн. 97 коп. за період з квітня 2019 року по лютий 2024 року. Також у відповідача існує борг по сплаті аліментів на її утримання на час перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною на суму 55 049 грн. 33 коп. Стверджує, що відповідач повністю самоусунувся після розірвання шлюбу від контакту з нею та дитиною, продовжив зловживати спиртними напоями. Син фактично з відповідачем не знайомий та не має до нього жодного потягу як до батька. Крім того, зазначає, що відповідач жодного разу не приймав участі у додаткових витратах на дитину, які вона витрачала та витрачає на даний час на розвиток сина, відвідування гуртків, медичні обстеження, лікування чи відпочинок. Враховуючи наведене, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивачка та її представниця позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Представниця Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні повідомили, що відповідач з моменту розірвання шлюбу з позивачкою та спільною дитиною не проживає, не дбає та не цікавиться сином [PERSON] , [INFO] . Відповідач не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські обов`язки виконує лише матір - [PERSON] . Заслухавши позивачку та її представнцю, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд встановив таке. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2018 року, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 липня 2020 року було розірвано. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 11.07.2018, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані - [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації другого шлюбу " [PERSON] "). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.09.2019 у справі №562/7965/19 стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , також стягнуто аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 12.07.2018 № 84988, виданої УЗНАП Рівненської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради № 6710 від 11.03.2024, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як стверджується листом Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 44 поглибленого гуманітарного розвитку Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради від 23.05.2022 № 02/78, [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти з 01.09.2021, за час відвідування ЗДО біологічний батько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , не приводив у дошкільний заклад та не забирав дитини, не оплачував витрат на навчання та харчування, не цікавився своєю дитиною. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 19.03.2024, станом на 29.02.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на дитину становить 230 313 грн 97 коп. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 19.03.2024, станом на 05.07.2021 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на колишню дружину (позивачку у справі) становить 55 049 грн. 33 коп. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 16.04.2022, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.04.2022, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". Згідно довідки № 65 від 20.03.2024 з ГО "Спортивний клуб "Клан", [PERSON] , [INFO] , тричі на тиждень відвідує заклад, його приводить матір [PERSON] , або [PERSON] , також матір дитини оплачує благодійні внески, орієнтовно 850 грн. в місяць. Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13 червня 2024 року №08-01-847/24 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] », на сьогоднішній день вихованням та утриманням [PERSON] , [INFO] , займається [PERSON] , матір дитини. Відповідно до Акту обстеження умов проживання встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені умови проживання та виховання його матір`ю, яка вдруге одружена з [PERSON] . Під час бесіди [PERSON] , [INFO] , пояснив, що він проживає разом з мамою, татом [PERSON] та сестричкою [PERSON] , відвідує садочок, групу " Веселка ", любить свою родину. Маму звати [PERSON] , а тата [PERSON] , він часто заводить [PERSON] до садочка, хлопчик сказав, що любить тата та радо проводить час з ним. Біологічний батько дитини, [PERSON] , як зазначено у позовній заяві зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на офіційні виклики до служби у справах дітей [PERSON] не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, на телефонні дзвінки не відповідає. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 12 червня 2024 року. Комісія з питань захисту прав дитини, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , а відтак орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписами пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо сина [PERSON] . Проаналізувавши надані докази, а також вказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до малолітнього сина, а тому вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved