Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким: - змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, в твердій грошовій сумі, в розмірі 5200 грн.; - стягувати з відповідача аліменти на її утримання до досягнення сином шести років, в твердій грошовій сумі, в розмірі 3400 грн. В обгрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що 10.11.2018 вона з відповідачем уклала шлюб, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Заруднянської сільської ради Оратівського району Вінницької області. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] .. Подружнє життя у сторін не склалося, що призвело до того, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 26.10.2022 шлюб було розірвано. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 12.10.2022 присуджено щомісячно стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач просила стягувати з відповідача аліменти у частці від доходу, оскільки останній працював, мав постійний робіток. Із часу присудження судом стягнення аліментів відповідач щомісячно сплачує аліменти в мінімальному розмірі, який становить в середньому щомісячно 1380 грн., чим на думку відповідачки свідомо ухиляється від сплати аліментів в необхідному та достатньому розмірі для утримання сина. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2024 році, швидкими зростаннями цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений розмір аліментів цим вимогам не відповідає. Визначення аліментів у твердій грошовій сумі забезпечить неповнолітньому сину сторін збереження певного матеріального рівня утримання. За віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у нього немає і тому у нього є можливість сплачувати аліменти, що не призведе до порушення прав та інтересів відповідача. Крім того, [PERSON] , просить врахувати суд, що згідно консультативного медичного висновку син сторін страждає на посттравматичний стресовий розлад - хронічне порушення психічного стану, компенсовну гідроцефалію, що може призвести до затримки розвитку, розлад спектру аутизму - захворювання, що призводить до порушення у сферах соціального розвитку дитини, розвитку мови, здатністю спілкуватися і т.і., розлад експресивної мови або загальне недорозвинення мови. Всі вище переховані захворювання сина сторін вимагають постійного його опікування та нагляду зі сторони лікарів, на що позивачкою витрачається значна сума коштів Аліменти в розмірі 1380 грн щомісячно навіть частково не можуть забезпечити лікування сина, а тим більше витрачання коштів на інші потреби. Відповідач взагалі не переймається такими проблемами і не намагається хоч якимось чином надати відповідну допомогу. Враховуючи вищевикладене [PERSON] просить стягувати аліменти на утримання сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 5200 грн.. Також, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання, до досягнення дитиною 6 років, оскільки так як син хворіє та має серйозні вади фізичного та психічного розвитку, вона намагається приділяти сину більше уваги, томі не працює. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 20.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] , також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, зокрема вказує, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 50% своєї заробітної плати. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином 6 років заперечує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Так, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2018 року. Шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, актовий запис №3. На підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 26.10.2022 у цивільній справі 126/1781/22 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно із копією свідоцтва про народження, виданого повторно 28.03.2023 Бершадським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у сторін [INFO] народилася дитина [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 15. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року по справі № 126/1783/22 присуджено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частина його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Джулинської сільської ради, позивач 09.03.2023 зареєструвала шлюб з [PERSON] .. Після державної реєстрації шлюбу прізвище позивачки " [PERSON] ". З довідки Джулинської сільської ради №596 від 12.05.2024 вбачається, що син сторін [PERSON] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , разом з позивачкою. Згідно діагнозу Консультативного висновку невролога дитячого від 11.04.2024, [PERSON] має посттравматичний стресовий розлад, компенсована гідроцефалія, розлад спектру аутизму, розлад експресивної мови. З медичного висновку №31 про дитину - інваліда віком до 18 років, [PERSON] , [INFO] має захворювання G-19, наслідки перенесеної компенсованої гідроцефалії у вигляді нижнього млявого парапарезу з порушенням ходи з відсутністю самостійної ходи, статно-динамічної атаксії, затримка психо-мовного розвитку. З форми індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів вбачається, що ЛКК КНП ВОКПЛ ім.. акад. О.І. Ющенка ВОР було розроблено індивідуальну програму реабілітації дитини - інваліда №520. Заперечуючи проти задоволення позовним вимог у повному обсязі, відповідачем [PERSON] було надано довідку №1-354 від 28.05.2024, з якої вбачається, що останній працює в ТОВ "НАУКОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ХОУМ-НЕТ" з 24.10.22 та займає посаду старшого монтажника зв`язку-лінійник. Його дохід за період з 01.05.2023 по 30.04.2024 складає 86 051 24 грн. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини та свого утримання до досягнення дитиною 6 -го віку. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Разом з цим, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статтей 182-184, 192 СК України. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у справах щодо зміни способу стягнення аліментів (постанова від 13 лютого 2019 року, справа №152/100/18, провадження № 61-40460св18). Зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення має на увазі позивачка [PERSON] , пред`являючи даний позов, яким просить змінити стягнення аліментів з частки від доходу на у твердій грошовій сумі. Однак, зміна способу стягнення аліментів не звільняє позивачку від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у єдиній твердій грошовій сумі за вибором позивача. При визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач працездатний, інших утриманців не має. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини. З урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає підставною сумою аліментів в розмірі по 3500 грн. на дитину, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дитини. Крім того, відповідно до частин 3, 4 статті 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. На підтвердження того, що позивачка має право на утримання від відповідача на підставі ч. 3 ст. 84 СК України, позивачкою надано докази, зокрема консультативний висновок невролога, медичний висновок №31, формою індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Відтак, з урахуванням вищевикладеного, наявності належних та допустимих доказів потреби позивачки, на утриманні якої перебуває дитина, можливостей відповідача надавати таке утримання, суд приходить до висновку, про задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на дружину та стягнення з відповідача на користь позивача коштів на утримання дружини в розмірі 2500 грн., щомісячно до досягнення дитиною шестирічного віку. Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Щодо витрат позивача, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, у підтвердження понесених [PERSON] витрат на правову допомогу до матеріалів справи позивачем долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги, договір про надання правової допомоги від 13.05.2024, розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги від 17.05.2024, згідно якого позивач сплатив адвокату Куцяку Ф.Г. 3500 грн. за надання правничої допомоги, а тому суд вважає за можливе саме таку суму понесених ним та документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial