Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що з 12 червня 2022 року сторони по справі перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, від спільного життя в якому мають сина, [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідачка, ще в річному віці, залишила дитину на виховання позивачу та з жовтня 2023 року жодного разу до сина не навідалась та не цікавилась його життям. Позивач стверджує, що відповідачка веде бродяжницький спосіб життя та зловживає спиртними напоями. В цей час позивач, як батько, самостійно вирішує всі питання по вихованню та утриманню дитини. Зусилля позивача, що були спрямовані на повернення відповідачки в сім`ю не дали бажаного результату. Тому, вимушений звернутись до суду з позовом щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина та стягнення аліментів на його утримання. Крім того, просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі, а саме витрати пов`язані зі сплатою судового збору та витрати за надання правничої допомоги. [PERSON] в судовому засіданні 12 серпня 2024 року позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що від шлюбу з відповідачкою мають спільного сина, [PERSON] . Зазначає, що коли дитині було 7-8 місяців, дружина почала зловживати алкоголем, та на його вмовляння не реагувала. Коли сину виповнився рік, дружина взагалі покинула місце проживання і дитину також. Оскільки, він перебував на військовій службі, то в цей час догляд за дитиною здйснювала його мати, сестра та брат. З того часу [PERSON] навідалась тільки раз і навіть нічого не привезла сину. Крім того, жодного разу навіть не зателефонувала та дитиною не поцікавилась. Він з сином проживає в с. Горбаків в будинку матері, яка допомагає з дитиною, так як він не офіційно працює та заробляє близько 20 тисяч гривень на місяць. Запевнив, що дитина здорова та забезпечена всім необхідним. Представниця позивача, адвокат Столярчук Т.П. в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги позивача та просила їх задоволити. Представник Органу опіки та піклування Бабинської сільської ради Рівненської області повністю підтримала позовні вимоги позивача в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , про що додала відповідний висновок. Також додатково пояснила, що відповідачка, майже із самого народження [PERSON] , зловживала алкогольними напоями, вела аморальний спосіб житя, на зауваження соціальних служб не реагувала. Відповідачка жодного разу не зверталась до них із скаргами про перешкоджання сімє`ю позивача у спілкуванні із сином. Орган опіки та піклування не володіє інформацією про існування перепони для відповідачки у спілкуванні із сином. Великомежиріцька сільська рада Рівненської області, як Орган опіки та піклування в судове засідання явки свого представника не забезпечила, натомість до суду було подано заяву про розгляд справи без їхньої участі. Крім того, до суду було подано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини, [PERSON] . Відповідачка в\~судове засідання\~вшосте не\~з`явилась,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялась\~завчасно та\~належним чином,\~шляхом надсилання повісток на її поштову адресу, які отримувала особисто, про що стверджують рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 13 серпня 2024 року свідок [PERSON] суду розповів, що для позивача приходиться рідним братом по матері, тому ствердно знає, що відповідачка по справі, [PERSON] , дійсно, пішла з дому та покинула дитину. Тому, з жовтня 2023 року брат самостійно виховує та утримує сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, 13 серпня 2024 року, повідомив суду, що добре знає сім`ю позивача, так як живе по сусідству. Розповів, що відповідачка, одразу після [PERSON] сина не мала з ним тісного зв`язку, дуже швидко перейшла на штучне вигодовування, часто особисто бачив її напідпитку. Бувало й таке, що по три дні не ночувала вдома. Одного разу [PERSON] забрала дитину і поїхала. Однак, через деякий час її сестра привезла дитину назад в с.Горбаків, пояснюючи це тим, що відповідачка на «гульках». Пізніше остання все ж таки повернулась, поводила себе нормально, відсвяткували день народження [PERSON] . Після цього, [PERSON] все покинула і поїхала. За рік часу приїхала лише раз (привезла пряники), побула дві години і знову поїхала. Вислухавши пояснення позивача та його представниці, показання свідків, врахувавши позицію представників третіх осіб та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню з таких підстав. 12 червня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що було видане Гощанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Від спільного життя сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 жовтня 2022 року. Заочним рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 11 липня 2024 року, шлюб між сторонами було розірвано. Зі змісту довідки № 165, що була видана 31 січня 2024 року Бабинською сільською радою Рівненської області, встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] , жителя с. Горбаків, належить син, [PERSON] , мати, [PERSON] , 1965 року народження та брат, [PERSON] , 1985 року народження (який зареєстрований, але фактично не проживає) (а.п.13). З актів обстеження умов проживання вищевказаної сім`ї за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що соціально-побутові умови проживання задовільні: в квартирі тепло, чисто, сім`я забезпечена харчуванням та всіма іншими речами необхідними для життя. Для дитини наявне спальне місце, коляска, одяг, взуття та іграшки. Також зазначено, що догляд за дитиною здійснює бабуся, оскільки батько дитини перебував (у відповідний період) на службі в ЗСУ, а мати залишила дитину на свекруху та тривалий час відсутня (а.п. 14-15). З висновку Органу опіки та піклування Великомежиріцької сільської ради Рівненської області від 20 червня 2024 року встановлено, що [PERSON] , дійсно, ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків не забезпечуючи належного догляду за дитиною. Тому, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини, [PERSON] , 2022 року народження. До зазначеного вище висновку також додано акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] в с. Городище Рівненського району Рівненської області, 37, в якому вказано, що в будинку брудно, умови для виховання та розвитку дитини відсутні. З характеристики, що була надана 21 травня 2024 року старостою Самострілівського старостинського округу Великомежиріцької сільської ради Рівненської області, вбачається, що [PERSON] , як жителька с. Городище, зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями та погано доглядає за дитиною. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Бабинської сільської ради від 27 червня 2024 року, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] . Як встановлено з довідки № 381, що була надана лікарем Горбаківської амбулаторії ЗПСМ, [PERSON] , як мати [PERSON] , контакту з амбулаторією не підтримує та з лікарем не спілкується. Планові огляди дитини проводяться в присутності тата. Розвиток дитини гармонійний, має всі щеплення згідно з календарем щеплень по віку. Відповідно до довідки-характеристики № 626 від 06 червня 2024 року, [PERSON] , за час проживання в с. Горбаків зарекомендував себе з позитивної сторони, до адміністративної відповідальності не притягувався, ввічливий, врівноважений, доброзичливий, працьовитий, сам виховує сина [PERSON] , якого мати залишила без догляду (протягом восьми місяців не навідувалась). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1\~ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1\~ст. 164\~СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1\~ст. 164\~СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної\~Ради України від 27.02.1991року № 789-ХІІ\~передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Комплексно дослідивши всі обставини справи, видно, що відповідачка від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] самоусунулась, залишивши його на чоловіка та свекруху, таким чином позбавивши його материнської любові, ласки та турботи, які особливо необхідні дитині в перші роки життя. Відповідачка життям дитини не цікавиться, не проявляє материнської турботи, не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання також не надає. Жодних перешкод для відвідування дитини та спілкування відповідачки з сином судом не виявлено. Суд також звертає увагу на те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою, жодного разу до суду не з`явилась, не висловила та не подала будь-яких заперечень проти позову, що свідчить про відсутність інтересу до дитини. Наявні у справі докази свідчать про винну поведінку відповідачки та свідоме нехтування своїми материнськими обов`язками. За таких обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України\~та\~статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаною нормою не передбачено звільнення від такого обов`язку в разі неможливості його виконання. Згідно ч. 2, 3\~ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачкою про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхнього малолітнього сина. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1\~ст. 191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При вирішенні вимоги позивача про стягнення аліментів на малолітню дитину, суд враховує наведені позивачем аргументи щодо обов`язку відповідачки утримувати дитину та, враховуючи положення\~ст. 182 СК України, вважає, що порушене право підлягає захисту шляхом стягнення з відповідачки аліментів в запропонованому позивачем розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1\~211,20\~грн.\~ підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, а судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно частин 1, 2\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги представником позивача надано копії ордерів серії ВК № 1118238 від 30 січня 2024 року про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] , виданий на підставі договору № 11/24 від 30 січня 2024 року, серії ВК № 1132724, що був виданий на підставі договору 45/24 від 11 червня 2024 року, та фіскальний чек № 1880308673 від 30 січня 2024 року про сплату витрат за надання правничої допомоги в розмірі 5 000 грн., з яких 2 000,00 грн. враховано за вимогу "про розірвання шлюбу", в той час коли питання про розірвання шлюбу судом не вирішувалось. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3 000 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved