Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

[PERSON] вернулась до суду з вказаною заявою та просить\~видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким заборонити йому перебувати в місці проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче ніж 1 км до місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] ; переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заяву мотивує тим, що [PERSON] є її колишнім чоловіком. Вони проживали разом у квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зловживає алкогольними напоями, на фоні чого є агресивним і його поведінка стає неадекватною та неконтрольованою. Дуже часто її колишній чоловік вчиняє відносно неї домашнє насильство в присутності їхніх двох спільних неповнолітніх дітей - ображає, висловлюється нецензурною лайкою, принижує. З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції), за наслідками її звернень виносились термінові заборонні приписи за ст. 173-2 КУпАП, які розглядались судом. Останній раз постановою Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2024 року колишнього чоловіка [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 170 грн. Однак, не зважаючи на вжиті заходи впливу, образи, психологічне насильство щодо неї та їхніх спільних неповнолітніх дітей з боку [PERSON] не припинились, він і надалі продовжує вчиняти відносно неї домашнє насильство - ображає її, висловлюється нецензурною лайкою, принижує. Вона постійно перебуває в стані емоційної напруги, з тривогою очікує на повернення колишнього чоловіка додому, адже як тільки він перебуває в стані алкогольного сп`яніння вчиняє психологічне насильство, що негативно впливає як на психологічний стан, так і на її стан здоров`я. Заяви до поліції про вчинення правопорушень, що пов`язані з домашнім насильством, наявність постанов про притягнення до відповідальності належним чином на [PERSON] не впливає, не сприяє припиненню проявів домашнього насильства щодо неї, а тому вона вимушена звернутись до суду з даною заявою про встановлення обмежувального припису. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 вересня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено судовий розгляд справи на 13 вересня 2024 року о 15 год 00 хв. 13 вересня 2024 року розгляд справи відкладено до 24 вересня 2024 року у зв`язку з повітряною тривогою в Сумській області. 24 вересня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 26 вересня 2024 року о 16 год. 30 хв. заінтересованій особі надано час для ознайомлення із заявою [PERSON] 26 вересня 2024 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладене до 02 жовтня 2024 року 16 год. 20 хв. за клопотанням представника заінтересованої особи. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву. Заінтересована особа та її представник заперечували проти задоволення заяви, посилаючись на те, що застосовані заходи позбавлять можливість спілкуватися з дітьми, а також користуватися квартирою, яка є спільним з заявницею майном. Вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Під час судового розгляду встановлено, що з 21 листопада 2014 року по 16 травня 2024 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2024 року у справі №591/3733/24 (а.с. 7). Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2024 року у справі №591/7359/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 липня 2024 року приблизно о 23 год. 00 хв. за місцем свого мешкання, а саме: в квартирі [ADDRESS] , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) вчинив стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, ображав, нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань та шкоди психологічному здоров`ю [PERSON] , дана подія відбулась за присутності дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП України (а.с. 8). Відповідно до\~статті 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою\~статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами другою, третьою, четвертою\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до частини 3\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.\~Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Статтею 350-6 ЦПК України\~передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Під час судового розгляду встановлено обставини вчинення [PERSON] домашнього насильства 12 липня 2024 року, з приводу чого він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2024 року у справі № 591/7359/24. В той же час в судовому засіданні заявниця пояснила, що крім випадку вчинення домашнього насильства заінтересованою особою 12 липня 2024 року, ним вчинялися неправомірні дії в січні 2024 року, з приводу чого вона викликала поліцію, проте рішення з цього приводу не було, оскільки вона забрала заяву. Зазначила, що після подій в липні 2024 року вона з [PERSON] не бачилася, він приїхав додому у вересні 2024 року та ніяких дій не вчиняв. Підтвердила, що після притягнення до адміністративної відповідальності у серпні 2024 року стосовно неї не було з боку [PERSON] фактів вчинення домашнього насильства. Надаючи оцінку наданим суду доказам, слід дійти висновку, що, не дивлячись на встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, факт вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно заявниці, відсутні відомості про те, що неправомірна поведінка по відношенню до неї з боку заінтересованої особи продовжилась або повторилася. Таким чином неможливо впевнитися в тому, що існує вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, що є обов`язковою умовою для застосування обмежувального припису, який є заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб. Суд враховує правовий висновок Верховного Суду висловлений в постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, згідно якого притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Втім такий правовий висновок не може бути застосований до обставин цієї справи, оскільки зі змісту постанови Верховного Суду у справі № 452/317/19-ц зазначені обставини того, що кривдник продовжував надсилати на номер телефону заявника текстові повідомлення образливого характеру, тобто продовжив вчинення дій, які містять ознаки домашнього насильства, після притягнення його до адміністративної відповідальності. Натомість у справі за заявою [PERSON] не встановлено обставини того, що після притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, неправомірні дії [PERSON] продовжились або повторювались. В судовому засіданні заявниця зазначала, що після судового рішення, яке було постановлено в серпні 2024 року, вона не бачилась і не спілкувалася з заінтересованою особою та у вересні 2024 року, коли він приїхав додому, жодних неправомірних дій з його боку вчинено не було. Отже під час судового розгляду не здобуто доказів, які б вказували на те, що після запровадженого заходу впливу у виді притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, він продовжує вчиняти відносно заявниці домашнє насильство, а саме ображає, висловлюється нецензурною лайкою, принижує, про що вказано у заяві [PERSON] , а тому не встановлено обставин необхідності застосування обмежувального припису як заходу спрямованого на забезпечення безпеки заявниці. За таких обставин відсутні правові підстави для застосування відносно [PERSON] обмежувального припису, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed