Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 15.07.2006 перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . У 2010 році шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З 2009 року відповідач ухиляється від виховання та утримання спільної доньки, не цікавиться її життям, не спілкується з нею. Відповідач неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності. На даний час до відповідача застосовані примусові заходи медичного характеру. Оскільки відповідач безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні та утриманні доньки, позивач вимушена звернутися до суду з указаним позовом. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А. від 17.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 15.02.2024. 15.02.2024 судове засідання відкладено на 27.03.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. 27.03.2024 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Романенко В.А. у відпустці. Згідно Розпорядження в.о. керівника апарату Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.04.2024 № 163 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2024 обрано суддю Стеценко О.С. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Стеценко О.С. від 23.04.2024 справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22.05.2024 справу передано за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Стеценко О.С. від 24.06.2024 справу прийнято до провадження, призначено до судового розгляду по суті на 29.07.2024. 29.07.2024 судове засідання відкладено на 19.09.2024 у зв`язку з неявкою усіх сторін у справі. 19.09.2024 судове засідання відкладено на 07.10.2024 за клопотанням представника позивача. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, з клопотанням про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання не звертався, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов не пред`явив. Представник третьої особи органу опіки та піклування м. Черкаси до судового засідання не з`явилася, надала висновок органу опіки та піклування, просила розглянути справу без її участі, ухвалити рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 760. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 426, 21.09.2010 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З акту обстеження умов життя неповнолітньої від 04.10.2023 вбачається, що [PERSON] , учениця 11-А класу Черкаської гімназії №9 імені О.М. Луценка, проживає за адресою: [ADDRESS] , разом за мамою [PERSON] та сестрою [PERSON] . Квартира чиста, охайна, дитина має своє робоче місце. З довідки №341 від 04.10.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 11-А класі Черкаської гімназії №9 імені О.М. Луценка, [PERSON] не бере участі у вихованні дитини (не спілкується з вчителем, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами та потребами дитини). Як вбачається з характеристики, виданої 11.12.2023 ТОВ «Маклаут Метал Інвест», [PERSON] користується повагою в колективі, відкрита, дружелюбна, неконфліктна, стримана, турботлива, акуратна. В стресових ситуаціях спокійна та врівноважена. Приймає участь у громадській діяльності. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.03.2021 відносно [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим типом нагляду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16.09.2024 № 13179-01-21 виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Статтями 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка діє в Україні з 27.09.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Надані суду письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вони не є належними доказами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Указані особи в якості свідків не допитані, до присяги не приводилися, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не повідомлялися. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно неповнолітньої доньки, що підтверджено висновком виконавчого комітету Черкаської міської ради та іншими наявними у справі доказами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 073,60 грн.

Outcome: approved