Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Представник позивача Мендрик Д.О. який діє в інтересах [PERSON] 25.07.2024 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), третя особа: ЖБК «Молодіжний-9» про скасування арешту, яким просить скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 14666796, зареєстрований 26.05.2016 року, реєстратором: Желтікова Олена Андріївна, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві; Документи подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер :[NUMBER], виданий 16.05.2016, видавник Святошинський районний ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, Старший державний виконавець Желтікова О.А; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29759060 від 26.05.2016; вид обтяження: все нерухоме майно; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна запис про обтяження за № 14666796 від 26.05.2016 року. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачу стало відомо, що на належне їй нерухоме майно Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер [NUMBER], виданий 16.05.2016. З метою встановлення дійсних обставин справи та з`ясування правових підстав накладення арешту, позивач звернулась до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) з відповідною заявою. Листом від 14.12.2023 року Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) позивачу було повідомлено про те, що на виконанні перебував виконавчий лист № 2/759/1305/15 від 14.07.2015 року виданий Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Молодіжний-9» коштів у розмірі 48123,46 грн. 26.05.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» який було направлено до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. Листом від 08.03.2024 року № 26361 Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) було повідомлено позивача про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 2/759/1305/15 Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Молодіжний-9» заборгованості за комунальні послуги у сумі 48123,46 грн. 27.12.2019 року державним виконавцем у відповідності до ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з фактичним виконанням. Разом з тим, позивачу було повідомлено про те, що виконавче провадження було знищене у зв`язку з закінченням трьох річного терміну зберігання, Наявність арешту на нерухоме майно обмежує позивача у користуванні нерухомим майном та враховуючи відсутність інших способів захисту порушеного права, остання змушена звернутись за захистом порушених прав до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та розгляд справи провести за її відсутності. Інші учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відзив на позов не подали. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини справи та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . На виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2/759/1305/15 Святошинським районним судом м. Києва 24.07.2015 року було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Молодіжний-9» заборгованості у розмірі 48123,46 грн. (а.с. 17). Постановою старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.05.2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на все майно що належить [PERSON] у ВП № [NUMBER] (а.с. 19). Постановою від 27.12.2019 року головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у ВП № [NUMBER] про закінчення виконавчого провадження в зв`язку зі сплатою боргу солідарним відповідачем [PERSON] та виконавчого збору в повному обсязі було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та припинення чинності арешту майна боржника відповідно до ВП № [NUMBER] від 16.05.2016 року винесеною Святошинським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві та скасовано заходи примусового виконання рішення (а.с. 16-17). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.07.2024 року № 388242032 на майно [PERSON] накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшого державного виконавця Святошинського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 16.05.2016 року (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2024 року позивач [PERSON] зверталась до Святошинського та Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про скасування арешту накладеного на підставі виконавчого листа № 2/759/1305/15 виданого 24.07.2015 року Святошинським районним судом м. Києва. Листом від 08.03.2024 року № 26361 Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачу було відмовлено у скасуванні арешту оскільки виконавче провадження № [NUMBER] було знищено зі спливом трирічного терміну (а.с. 15). З матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № [NUMBER] та припинення чинності арешту майна боржника відповідно до ВП № [NUMBER], однак дану постанову до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно не було внесено. З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно з ст. 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, на яке накладено арешт. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. При цьому суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Отже державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на належне їй нерухоме майно, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Арешт на нерухоме майно накладено органом виконавчої служби у 2016 році, на даний час виконавчі провадження завершені, однак, арешт, накладений на майно боржника, знято не було. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні своїм майном. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині скасування арешту підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Таким чином, звільнення майна з-під арешту (зняття арешту) не є відповідною правовою підставою для виключення його з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та додаткового застереження не потребує, тому вимога про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна запис про обтяження за № 14666796 від 26.05.2016 року задоволенню не підлягає.

Outcome: partial