Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

10 червня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] разом із [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2016 року було розірвано. В період шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які проживають та перебувають на утриманні позивача. Відповідно до рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2016 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частку із всіх його видів заробітку щомісячно, однак [PERSON] аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 207 467 грн. 36 коп. Крім того, як зазначає позивач в своїй позовній заяві, з часу розірвання шлюбу, [PERSON] як батько не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей: він не приймає участі у виховані дітей, не піклується про їх здоров`я , фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться життям дітей, не турбується про їх відпочинок, оздоровлення та навчання. Крім того, як зазначає позивач в позовній заяві, [PERSON] веде антигромадський спосіб життя, а саме згідно вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30.07.2018 року [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.307 КК України до 7 років позбавлення волі та постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.11.2023 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44 КУпАП. Байдужа поведінка відповідача свідчить про його свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, а тому [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак подала до суду заяву якою просить розгляд справи здійснити без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду та копія позовної заяви з додатками разом із судовою повісткою про день, час та місце розгляду справи судом призначений на 15 липня 2024 року, 10 вересня 2024 року та 08 жовтня 2024 року надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідача, була повернена до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області - Сторожук О.О. в судове засіданні не з`явилася, однак подала до суду заяву, якою просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2024 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком для [PERSON] , [INFO] та для [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2023 року та серії [NUMBER] від 11.07.2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №35929 від 06.06.2024 року, судом встановлено, що згідно виконавчого листа №683/2286/15-ц виданого 04.09.2015 року Старокостянтинівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по 800 грн. на кожну дитину починаючи з дня звернення до суду - 04.09.2015 року, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, у [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2024 року у розмірі 207 467 грн. 36 коп. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2023 року судом встановлено, що [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.44 КУпАП. Крім того, [PERSON] ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20 вересня 2018 року засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до чотирьох років позбавлення. Відповідач - [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей ухиляється свідомо, без поважних на те причин. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дітьми, не виховує їх, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дітей та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітніх дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дітьми, не виховує їх, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дітей та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 02.05.2024 року №02-01/439 позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] та [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню синів [PERSON] та [PERSON] та не бажає займатись їх вихованням і в майбутньому, а тому відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно цих дітей. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 1 211 грн. 20 коп., понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved