Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У серпні 2024 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фангарант Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.09.2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 60071250028 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. Згідно п. 1.1 договору клієнт (відповідач) бере участь в системі ПлатиПізніше™, зокрема отримує товари (послуги) від ФОП [PERSON] - учасника системи ПлатиПізніше™ на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування ПлатиПізніше™, а Постачальник зобов`язується забезпечити передачу товарів (надання послуг) клієнту, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом фінансування. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг-центра (Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фангарант Груп", далі - Позивач). Відповідно до п. 1.2. договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно наказу № 1 від 13.03.2015 р. (далі - Правила), які є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт ознайомлений з правилами в електронній формі на сайті www.рауlаtег.соm.uа. Відповідно до п. 1.4 правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Підписанням договору rлієнт приєднується до правил. Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення. Відповідно до п. 9.7 договору клієнт ознайомився з правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно наказу №1 від 13.03.2015 р., зміст правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Таким чином, у договорі тричі зазначається, що відповідач ознайомлений з правилами, а саме в умовах договору на 1-ій сторінці, в п.п. 1.2. та 9.7. договору на 2- ій його сторінці на зворотній стороні. Враховуючи, що відповідач своїм підписом у договорі погодився з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з правилами, додатковий його підпис на самих правилах не потрібен. Пунктом 2.1. договору визначено, що умови, за якими товари (послуги) надаються клієнту, визначаються обраним клієнтом пакетом фінансування, який є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 2.2. договору, передання клієнту товарів (надання послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта на договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. Згідно вказаних умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу "Ігрова приставка Місгоsft ХВох ОNЕ 1000 СВ + Місrоsoft Хbох Оnе Wireless Control"' (далі - Товар), встановленою вартістю 11978,67 грн. Передача твару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі. Адреса експлуатації товару визначена у договорі: [ADDRESS] . Умовами пакету фінансування визначеними в договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Станом на 02 серпня 2024 року відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень п. 3.1. та п. 5.4.2. договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. Так, за весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару було сплачено: 13.09.2016 р. - 1 197,87 грн. (платіж при отриманні Товару); 21.10.2016 р. - 1 258,00 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене на день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 15 811 гривень 37 копійок, в тому числі: - 9 582 гривні 69 копійок - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; - 6 228 гривень 68 копійок - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. п. 8.2.-8.4 Договору. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Фангарант Груп» за договором лізингу, в сумі 15811,37 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 15 серпня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. 20.09.2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Марусяка В.С. надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що надані позивачем письмові документи на підтвердження заявлених вимог не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки із копії договору №60071250028 від 13.09.2016 року вбачається що лише на першому аркуші стоїть підпис клієнта, але зворотня сторона копії договору не містить такого підписання. Крім того, вказаним договором не визначено, а позивачем не надано належних доказів, на якому сайті за яким посиланням станом на 13.09.2016 року розміщувалися правила отримання товарів (послуг) в системі Плати Пізніше, та не надано доказів, що саме ці правила в редакції згідно наказу №1 від 13.03.2015 року були розміщені саме в тій редакції і зтим самим змістом. Дані правила не містять підпису клієнта, а тому не є належним доказом письмового узгодження сторонами їх змісту. Зазначає, що позивачем не підтверджено достовірність наявної заборгованості, так як позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 15118,37 грн., в тому числі 9582,69 сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартост товару, 6228,68 сума штрафних санкцій, однак в той же час позивачем додано звіт про дебетові і кредитові операції де в графі №10730 зазначена сума 7786,13 - фінансування за особовим рахунком № [NUMBER] [PERSON] . Таким чином вбачається, що розмір заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості товару зазначений в звіті 7786,13 грн. і розрахунку заборгованості 9582,69 грн. є відмінними, а відтак доданий розрахунок суми заборгованості в частині визначення зоборгованості за основним зобов`язанням не може бути належним і допустимим доказом врозумінні процесуального законодавства. Також не може бути вірним розарахунок штрафних санкцій, оскільки не зрозуміло з якої саме суми вони нараховувалися. Також, вказує, що в разі якщо суд дійде висновку про підставність позовних вимог то просить застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, який сплив 21.12.2019 року. Просить стягнути з позивача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 гривень. 25.06.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач доводить законність та правомірність висунутих позовних вимог. Зазначає, що укладений між позивачем і постачальником договір №2016072004 про участь постачальника в системі Плати Пізніше (факторингу) від 20.07.2016 року за своєю юридичною природою є договором факторингу. Договір №60071250028 про отримання товарів Плати Пізніше від 13.09.2016 року є за своєю природою договором прямого лізингу, про що безпосередньо зазначено в розділі договору «Умови пакету». Вказують, що відповідач ознайомившись з умовами договору, оцінивши свій майновий стан, будучи повністю дієздатним, його волевиявлення було вільним і відповідало його волі, він чітко усвідомлював усі умови даного договору і вважав їх прийнятними для себе, своїм підписом погодився з викладеними у договорі положеннями. На спростування посилань викладених у відзиві представник позивача зазначає, що правила в редакції від 13.03.2015 року були загальними, незмінними та застосовувалися до усіх клієнтів без винятку. В подальшому правила були змінені лише наказом №05/02-18 від 05.02.2018 року після введення процедури оформлення договору за допомогою електронного підпису. Позивач є фінансовою установою та має право на законних підставах надавати фінансові послуги з факторингу. Наданням послуг в сфері споживчого кредитування позивач не займається, а тому на нього не поширюються норми, на які посилається представник відповідача. Договір про отримання товарів в системі Плати Пізніше від 13.09.2016 року є чинним та має виконуватися сторонами. Доказів визнання вказаного договору недійсним, нкчемності правочину матеріали справи не містять. Щодо відповідності розрахунку суми заборгованості умовам договору то вказують, що відповідно до п.5.6 правил грошові кошти, які надійшли від клієнта на рахунок процесинг-центра (позивача) в першу чергу зараховуються в рахунок погашення неустойки та витрат на обслуговування заборгованості клієнта, в другу чергу на погашення основної суми заборгованості за товари. Оплата вартості отриманого відповідачем товару мала здійснюватися поетапно з розбивкою на 10 платежів, при цьому в день укладення договору відповідач мав здійснити сплату платежу в сумі 1197,87 грн, а подальші 9 платежів мали здійснюватися відповідачем в строк до 20 числа місяці у розмірі 1197,87 грн. В наданому позивачем розрахунку заборгованості відображено обґрунтований розрахунок нарахування суми щомісячних платежів та штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.п.8.2-8.3 договору, а тому даний розрахунок в повній мірі відповідає умовам договору та закону. Щодо строків позовної давності, то пунктом 14.2 правил передбачено, що сторони договору погодили, що на підставі ст.259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннямиякі виникають у мов договорув тому числі і з сплати неустойки та відшкодування збитків збільшується і становить 20 років, тому позовна заява подана в межах строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 27.09.2024 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Марусяка В.Г. надійшли заперечення (на відповідь на відзив) зі змісту якого вбачається, що відповідач вважає заявлені позовні вимоги позивача необґрунтованими, а відповідь на відзив не спростовує аргументів відповідача наведених у відзиві на позовну заяву і по своєму змісту є ідентичною позовній заяві. Просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог. Справу розглянути у відсутності сторони відповідача. Представник позивача ТзОВ «Фінансова Компанія «Фангарант Груп» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання, в якому просить про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Марусяк В.С. в судове засідання не з`явилися, у запереченнях на відповідь на відзив міститься клопотання про розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Просять суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2016 року ТзОВ «Фінансова Компанія «Фангарант Груп» та ФОП [PERSON] уклади договір про участь постачальника в системі Плати Пізніше про те, що постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником прав разом із ісума правами вимоги до клієнтів, що випливають із умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та наданих послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до правил участі постачальника в систеиі Плати Пізніше, поточна редакція яких діє згідно наказу №1 від 13.03.2016 року та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.9) 13.09.2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 60071250028 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше (а.с.13). Пунктом 1.1 договору клієнт бере участь у системі Плати Пізніше, зокрема отриує товари від постачальника - учасника системи Плати Пізніше на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування Плати Пізніше, а постачальник зобов`язується забезпечити передачу товарів клієнту за умови иконаня клієнтом вимог передбачених пакетом фінансування. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відсупаються на користь Процесинг-центра. З пункту 1.2 договору вбачається, що порядок отримання товарів в системі Плати Пізніше в редакції згідно наказу №1 від 13.03.2015 року, які є невід`ємною частиною цього договору. Копія правил надається для ознайомлення клієнту в електронному вигляді на веб-сайті процесинг-центру. Відповідно до п. 9.7 Договору, клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі « Плати пізніше» в редакції згідно наказу №1 від 13.03.2015 року зміст Правил є зрозумілим для клієнта і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Також зі змісту вказаного договору вбачається, що клієнт підтверджує, що з текстом договору та правилами отримання товарів в системі Плати Пізніше ознайомлений та повністю погоджується. Відповідно по п 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі « Плати Пізніше», Правила є договором приєднання у розумінні ст. 643 Цивільного кодексу України. Підписанням Договору клієнт приєднується до Правил. Правила є невід`ємною частиною кожного Договору з моменту його укладення. Як вбачається із п.14.2 Правил отримання товарів (послуг) в системі « Плати Пізніше» сторони договору погодили, що на підставі ст.259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями, що виникають з умов договору, в тому числі щодо сплати неустойки та відшкодування збитків, збільшується і становить 20 (двадцять) років. Згідно з положеннями ст. 634. Цивільного кодексу України, Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи, що відповідач своїм підписом у Договорі погодився з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з Правилами, додатковий його підпис на самих Правилах не потрібен. Згідно розрахунку заборгованості згідно договору №60071250028 від 13.09.2016 року станом на 02.08.2024 року становить 15811,37 гривень, з яких 9582,69 - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; - 6 228 гривень 68 копійок - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. п. 8.2.-8.4 Договору. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільної законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконані сторонами. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язуєте передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачеві специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плат (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом і законом (ст. 806 ЦК України). Предметом договору лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, яке відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства (ч.1 ст. 807 ЦК України). Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч.1 ст. 1078 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. На спростування доводів відповідача, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог, так як договір про отримання товарів у системі Плати Пізніше містить підпис клієнта лише на першому аркуші, що свідчить про не ознайомлення останнього з умовами укладеного договору, а також відсутні докази на якому сайті та за яким посиланням станом на 13.09.2015 року розміщувалися правила отримання товарів, та що саме в такій редакції і з тим самим змістом, суд зазначає наступне. Договір № 60071250028 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 13.09.2016 року було укладено між ФОП [PERSON] та [PERSON] і за своєю юридичною природою є договором прямого лізингу, згідно умов якого відповідачу передано в оренду на умовах лізингу "Ігрову приставку Microsoft XBox ONE 1000 GB + Microsoft Xbox One Wireless Controll" встановленою вартістю 11 978,67 грн. Передача товару відповідачу засвідчена його особистим підписом на Договорі та встановлено адресу експлуатації товару: [ADDRESS] . Згідно із ч. 1, 2 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Отже, зміст договору від 13.09.2016 р., за своєю правовою природою є договором прямого лізингу, як і зазначено у самому договорі. Зокрема, [PERSON] своїм підписом підтвердив, що ознайомлений та погоджується з умовами, викладеними в п. 1.1. договору, щодо відступлення постачальником всіх існуючих та майбутніх прав за договором на користь процесинг-центра, в даному випадку ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп", яка є фінансовою установою, та має право на законних підставах надавати фінансові послуги з факторингу. Також слід зазначити, що договір сформовано на 1-му аркуші паперу з 2-х стороннім текстом. На першій сторінці відображаються дані постачальника, підповідача, а також умови пакету фінансування та істотні умови договору, які скріплюються підписами сторін. На другій сторінці (зворотня сторона договору) відображено сам текст договору. Таким чином, своїм підписом на 1-ій сторінці договору [PERSON] підтвердив, що, зокрема, ознайомлений з п. 1.1. договору, який є фактично повідомленням відповідача про відступлення права вимоги постачальником а [PERSON] , підписавши договір, своїм підписом підтвердив, що він ознайомлений з вищезазначеними умовами договору і його умови є прийнятними для нього. А відтак, стверджувати, що [PERSON] підписавши лише першу сторінку договору не бачив або не згоден зі зворотною сторінкою не є прийнятним та зокрема, чинним законодавством України не передбачено обов`язкове парафування кожної сторінки договору. Крім того, правила отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше™ перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп». Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору, та визначають порядок і умови отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше™, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення Договору. Посилання на сайт, де розміщені правила знаходяться на 1-ій сторінці договору одразу під графою з підписом [PERSON] , а також під умовами договору, де зазначені реквізити позивача. Вказаними обставинами спростовуються доводи відповідача про те, що він не ознайомлений з правилами надання товару, адже відповідач добровільно підписав договір про отримання товарів в системі Плати Пізніше, та оформив його відповідно до визначеної правилами процедури, здійснив його підписання та користується наданим товаром. Матеріали справи не містять доказів щодо визнання недійсним вказаного договору або щодо нікчемності правочину. Вказаний договір є чинним і повинен виконуватися сторонами згідно його умов. Щодо наявності заперечень стосовно правових підстав нарахування боргу, то суд зазначає наступне. Пунктом 5.4.2. договору визначено, що відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом фінансування та договором. Умовами пакету фінансування визначеними в договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Договором визначено, що сторони несуть відповідальність, встановлену цим договором, правилами та чинним законодавством України. Виходячи з вищевикладених положень чинного законодавства України положеннями п. 8.2. договору визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять)відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, відповідно до п. 8.3. договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Оплата вартості отриманого відповідачем товару відповідно до умов договору вибраного останнім пакету фінансування мала здійснюватися поетапно з розбивкою на 10 платежів. При цьому, на виконання умов договору та пакету фінансування в день укладання договору відповідач мав здійснити сплату платежу при укладенні договору у сумі 1 197,87 грн. Подальші 9 платежів мали здійснюватися відповідачем в строк до 20 числа місяця у розмірі 1 197,87 грн. (останній платіж у розмірі 1 197,84 грн.) відповідно до графіку сплати місячних платежів. Таким чином, загальна сума платежів за договором, які зазначені у графіку сплати місячних платежів, становить 11 978,67 грн. (1 197,87 грн.+ (1 197,87 * 8) +1 197,84). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 552 ЦК України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі, а також не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом. Виходячи з вищевикладених положень чинного законодавства Украй положеннями п. 8.2-8.3 Договору визначено, що у разі прострочення сплат платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів Відповідач сплачує неустойку розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарні днів, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу неустойку в розмірі 10 (десяти відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Крім того, згідно положень п. 8.5 Договору, у разі прострочення Відповідачем сплати платежів і строк більше 30 (тридцяти) календарних днів, відповідач зобов`язаний самостійно повернути товари за адресою постачальника або за іншою вдресою вказаною місцезнаходження Процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє Відповідач від обов`язку сплатити наявну поточну заборгованість за Договором. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості відображено обґрунтований розрахунок нарахування суми щомісячних платежів та штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.п. 8.2.-8.3. договору, а тому даний розрахунок в повній мірі відповідає умовам договору та чинному законодавству України (а.с.18-19). Так, в розділі «Нарахування» відображено суму нарахувань за щомісячними платежами та неустойки відповідно до конкретного періоду. Нарахування здійснювалося до 20.06.2017 року, до строку виконання договору. У розділі «Оплати» відображено розподілення суми неустойки та місячного платежу відповідно до внесеної відповідачем суми. У розділі «Заборгованість на кінець періоду» відображається залишок непогашеної суми місячного платежу та неустойки. Так, за весь період до моменту подачі позовної заяви відповідачу у відповідності до п.п. 8.2.-8.3. договору було нараховано: - за сумою щомісячного платежу - 11 978,67 грн. (4-а колонка таблиці розрахунку), сплачено 2 395,98 грн. (8-а колонка таблиці розрахунку), а отже залишок несплаченої суми місячного платежу на момент подачі позовної заяви складає 9 582,69 грн. (11-а колонка таблиці розрахунку); - за сумою нарахованої неустойки - 6 288,57 грн. (5-а колонка таблиці розрахунку), сплачено 59,89 грн. (9-а колонка таблиці розрахунку), а отже залишок несплаченої суми неустойки на момент подачі позовної заяви складає 6 228,68 грн. (12-а колонка таблиці розрахунку). Крім того, із вказаного розрахунку вбачається, що відповідач сплатив перший платіж 13.09.2016 року, а також інший платіж 21.10.2016 року на суму 1258,00 гривень, з яких 59,89 грн. неустойки за несоєчсну сплату, що свідчить про те, що останні визнавав факт укладення договору та отримання товару. Таким чином, розрахунок заборгованості, який наданий позивачем відповідає вимогам чинного законодавства України, а також умовам договору та правилам, з якими в повному обсязі був ознайомлений відповідач. Жодних належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідачем не надано. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому суд враховує, що фактично отриманий товар відповідачем отриманий, кошти за який відповідачем не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, оскільки доведеним є факт ухилення відповідача від виконання грошового зобов`язання. Щодо застосування строку позовної давності,суд виходить із наступного. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межі якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім цього, в ч. 1 ст. 259 ЦК України зазначено, що позовна давність: встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Пунктом 9.6 Договору передбачено, що з питань не врегульованих цим договором сторони керуються правилами та чинним законодавством України. Згідно п. 14.2. Правил передбачено, що сторони договору погодили, що на підставі ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність з всіма зобов`язаннями, що виникають з умов Договору, в тому числі щодо сплат неустойки та відшкодування збитків, збільшується і становить 20 (двадцять) років. Позовна заява подана в межах погодженої сторонами позовної давності, що не суперечить вимогам ст.259 ЦК України, що унеможливлює її застосування судом до вказаних правовідносин. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не надав. Доказів того, що [PERSON] виконав взяте на себе грошове зобов`язання, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим договором суду не надано, також не надано належних доказів для спростування наданого позивачем розрахунку. Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 6163 від 31 липня 2024 року про сплату судового збору у сумі 2 442,40 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved