Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. На обґрунтування вимог позивач зазначає, що [PERSON] , (батько позивача та відповідача), помер [INFO] . Місце смерті батька: [ADDRESS] . Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Померлий також був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 квітня 2016 року [PERSON] було визнано недієздатним, а [PERSON] , призначено його опікуном. Зазначила, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2023 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з 01 червня 2016 року на час відкриття спадщини - [INFO] . Вказала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне померлому майно, а саме на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 95880932109 та земельну ділянку кадастровий номер: 3210900000:01:174:7345 за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення для ведення садівництва. Додала, що за життя, а саме 18 липня 2013 року, [PERSON] склав заповіт, яким належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,0638га та садовий будинок [ADDRESS] , заповів дочці - [PERSON] , [INFO] . Вказала, що [PERSON] , прийняла спадщину після смерті батька шляхом подачі до Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області заяви про прийняття спадщини за законом у встановлений законом строк у шість місяців. На підставі поданої нею заяви нотаріусом була заведена спадкова справа № 112/2020. Зазначила також, що [PERSON] звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після спливу шестимісячного строку. Нотаріус прийняла від неї заяву про прийняття спадщини, оскільки відповідачка була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою, а саме: [ADDRESS] . Також зазначила, що 19 червня 2023 року звернулась до Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області з заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який на час відкриття спадщини постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] і помер [INFO] , що встановлено Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2023 року. Нотаріусом відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки існує спір щодо визначення місця проживання батька. В зв`язку з чим, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 95880932109 та земельну ділянку кадастровий номер: 3210900000:01:174:7345 за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення для ведення садівництва в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. 18.10.2023 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у липні 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на прийняття спадщини державним нотаріусом по справі №112/2020 через наявність спадкоємця першої черги [PERSON] , що є донькою померлого та рідною сестрою позивачки. Позовна заява подана зі спливом строку позовної давності, адже з 15 липня 2020 року, коли позивачці стало відомо про відмову у видачі їй свідоцтва про спадщину (тобто про порушення на її думку її прав) минуло більше ніж 3 роки; клопотання про поновлення строків на звернення до суду позивач не подала. Пояснила, що позивачка звернулась до суду про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем вже після вступу у спадщину відповідачем. Процедура вступу у спадщину відповідача не оскаржувалася позивачем протягом встановленого законом строку. Також зазначила, що на час відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] та Відповідач були зареєстровані за однією адресою, а саме: [ADDRESS] . Цей факт було встановлено та перевірено державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори при прийнятті заяви № 591 від 14 липня 2020 року від Відповідача про отримання спадщини після батька. Підстав для відмови у прийнятті заяви від Відповідача державним нотаріусом не виявлено. Вказала, що відповідач як спадкоємця, яка була зареєстрована та постійно проживала разом із батьком [PERSON] на час відкриття спадщини й не відмовлялася від неї, вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом згідно вимог пункту 3 статті 1268 ЦК України. Пріоритетом у видачі свідоцтва права на спадщину є наявність заповіту на Відповідача, який не оскаржувався. І згідно вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 Відповідач вже прийняв спадщину. Враховуючи вищевикладене у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. 06.11.2023\~через канцелярію\~суду від\~позивача надійшла\~відповідь на\~відзив у якій остання виклала свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем заперечень у наданому відзиві на позовну заяву. Вказала, що вона прийняла спадщину після смерті батька шляхом подачі до Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області заяви про прийняття спадщини за законом у встановлений законом строк у шість місяців, а відповідачка у справі, [PERSON] , звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після спливу шестимісячного строку. Оскільки відповідачка у справі [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк у шість місяців не подала, позивач звернулась до суду з вимогою про встановлення факту її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судовим рішенням встановлено, що [PERSON] з 01 червня 2016 року по [INFO] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , а не за місцем, реєстрації. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача - адвокат Шевченко З.В. подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та завчасно. Представник відповідача адвокат Левченко М.М. подала до суду заяву в якій просила відмовити у задоволені позову у зв`язку зі спливом строків позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5\~ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази, вивчивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер у віці 80 років - [INFO] , про що 11 листопада 2019 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 697, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] .(а.с.8) Місце смерті померлого: [ADDRESS] , що підтверджується що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 291 від 11.11.2019 виданого Ірпінським міським центром Первинної медико-санітарної допомоги Ірпінської міської ради Київської області та рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.02.202.(а.с.9-14) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне померлому майно, а саме на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37214784, та земельну ділянку кадастровий номер: 3210900000:01:174:7345 за адресою: [ADDRESS] ; цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення для ведення садівництва; площа земельної ділянки: 0,0638 га.(а.с.15-22) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.07.1966, [PERSON] , народилася [INFO] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 04 липня 1966 року зроблено відповідний актовий запис № 340.(а.с.25) Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого 15.08.1987, позивач [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ».(а.с.26) Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.04.2016 визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] ; призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном [PERSON] , [INFO] . (а.с.7) Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.02.2023 встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 01 червня 2016 року на час відкриття спадщини [INFO] . (а.с.10-14) 18 липня 2013 року [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області Селецьким Ю.О., зареєстрований в реєстрі за №3-416, яким земельну ділянку площею 0,0638 га. Та садовий будинок [ADDRESS] , заповів своїй дочці - \~громадянці [PERSON] , [INFO] ( а.с.67). Державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Журавель А.М. рекомендовано позивачу звернутися до суду для вирішення питання видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки рішенням Ірпінського міського суду Київської області суду від 17.02.2023 по справі № 367/5335/20 встановлено факт, який не дає можливості нотаріусу прийняти рішення щодо визначення кола спадкоємців та прийняття ними спадщини, так як даний факт було встановлено після подання заяви [PERSON] у відповідності до вимог п.3 ст.1268 ЦК України. (а.с.24) Судом досліджено також копію спадкової справи №112/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої Ірпінською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 11 вересня 2023 року, відповідно до якої встановлено наступні обставини: 17 квітня 2020 року [PERSON] , [INFO] , звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 17 квітня 2020 року Ірпінською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №112/2020, спадкодавець [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , (яка відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.01.1990, виданого Відділом ЗАГС Залізничого РВ м. Києва, та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, є дочкою спадкодавця - [PERSON] ) звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В силу\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК). Відповідно до частини першої\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місце знаходження основної частини рухомого майна ч. ч. 1,2ст. 1221\~ЦК. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно роз`яснень викладених у п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 01 червня 2016 року на час відкриття спадщини [INFO] . Щодо доводів відповідача про факт реєстрації її місця проживання та спадкодавця за однією адресою суд наголошує, що постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 роз`яснено, що сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Згідно ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК) . Відповідно до ст.1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Згідно ст. 1235, 1236 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, посвідченого держаним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області Селецьким Ю.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3-416, [PERSON] , [INFO] , заповів земельну ділянку площею 0,0638 га. та садовий будинок [ADDRESS] , заповів своїй дочці - \~громадянці [PERSON] , [INFO] ( а.с.67). Заповіт чинний, ніким не оскаржувався, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №60026055.(а.с.56) У постанові від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 КЦС ВС зазначив, що право на заповіт може бути здійснене протягом усього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту реалізація свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269\~ЦК). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що відповідно до копії спадкової справи № 112/2020, відповідачка у справі, [PERSON] , звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після спливу шестимісячного строку, а саме 14.07.2020. Нотаріус прийняла від неї заяву про прийняття спадщини, оскільки відповідачка була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою, а саме за адресою: [ADDRESS] .(а.с.62-67) Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Аналізуючи зібрані по справі докази, наведені сторонами аргументи, суд вважає, що позивачем строки на звернення із заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом не пропущені, оскільки строк позовної давності переривався на час подачі позову до Ірпніського міського суду Київської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту фактичного та постійного непроживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог\~статей 1268-1270 ЦК України. Так, у\~статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. г ч. 1\~ст. 81 Земельного кодексу України, однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини. В силу\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу серед інших питань необхідно враховувати наявність заповіту, та коло спадкоємців. Як вбачається з копії спадкової справи №112/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] із заявами щодо оформлення спадкових прав звернулися [PERSON] та [PERSON] , інших спадкоємців не встановлено. Постановою від 19.06.2023 №429/02-14 державний нотаріус Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки рішенням Ірпінського міського суду Київської області суду від 17.02.2023 по справі №367/5335/20 встановлено факт, який не дає можливості нотаріусу прийняти рішення щодо визначення кола спадкоємців та прийняття ними спадщини, так як данний факт було встановлено після подання заяви [PERSON] у відповідності до вимог п.3 ст.1268 ЦК України. (а.с.92) Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі\~ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, беручи до уваги те, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, дбала про спадкодавця, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечувала його доглядом та лікуванням; після смерті [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі до Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області заяви у встановлений законом строк, а право власності на спадкове майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, враховуючи, що наявність заповіту спадкодавця та інших спадкоємців унеможливлює спадкоємцеві позивачу, отримати свідоцтво про право на спадщину, суд дійшов висновку про задоволення позову у відповідності до заявлених позовних вимог.

Outcome: approved