Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

10 червня 2024 року заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження в якій просить встановити факт її спільного проживання разом з [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] не менше ніж як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з лютого 2006 року за адресою [ADDRESS] . Стислий виклад позиції заявника. З лютого 2006 року заявниця почала проживати однією сім`єю з [PERSON] за адресою [ADDRESS] Вона була зареєстрована за вказаною адресою та сплачувала комунальні послуги. Після смерті [PERSON] заявниця звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги. Разом з нею для прийняття спадщини звернувся і син померлого [PERSON] , одна останній помер [INFO] до прийняття спадщини після померлого батька. Інші спадкоємці у [PERSON] та [PERSON] відсутні. Заявниця повторно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Однак нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини через відсутність документів, що підтверджували факт проживання однією сім`єю заявниці з [PERSON] . Разом з тим, заявниця вважає, що має право на спадщину в порядку ст. 1266 ЦК України. Заяви, клопотання та інші процесуальні дій вчиненні в справі. 28 червня 2024 року суддя своєю ухвалою відкрив провадження у справі. 01 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Представник заявника у судовому засіданні просив заяву задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у поданій заяві. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина на 20/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] . Заявниця зазначає, що проживала з померлим однією сім`єю, вели спільний сімейний бюджет, перебували у фактичних шлюбних відносинах. Зазначений факт підтверджується показами свідків [PERSON] , яка є сусідкою заявниці та підтвердила обставини викладені у заяві та [PERSON] , яка є сестрою заявниці, яка також підтвердила обставини викладені у заяві. Також факт проживання підтверджується довідкою про склад сім`ї №68 від 06.01.2022 відповідно до якої [PERSON] починаючи з 11.01.2010 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з померлим [PERSON] . [PERSON] мав сина [PERSON] , однак останній не встиг прийняти спадщину оскільки помер [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до спадкової справи №306/2023 заведеної після смерті [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів підтверджуючих факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . Норми права застосовані судом. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Мотиви та висновки суду. Судом встановлено та підтверджується доказами, що заявниця та померлий [PERSON] , а також його померлий син [PERSON] проживали разом на момент смерті останніх, разом систематично вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, тому вимоги про встановлення факту її проживання разом із [PERSON] на момент її смерті, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. У судовому засіданні з показань свідків та письмових доказі не встановлений факт проживання між зазначеними особами саме з лютого 2006 року, однак наявно достатньо підстав вважати, що такі особи проживали однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її спадкових прав, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial