Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись наприпинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через різні погляди на життя. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що 17 серпня 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 836. Від даного шлюбу у сторін народився син- [PERSON] , [INFO] . Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1381. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Примирення між подружжям не можливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати. Відповідно дост. 112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2ст.114 Сімейного кодексу України-у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зіст. 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтовано, та підтверджено доказами, тому він підлягає задоволенню. Відповідно дост. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не наполягала на зміні прізвища на дівоче. У відповідності до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір за подачу даного позову у сумі 1211,20 грн. При цьому, оскільки позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України, ч. 3ст. 7 Закону України "Про судовий збір"позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судовий збір за подачу позову немайнового характеру становить 1211,20 грн., а отже позивачу здержавного бюджету має бути повернуто 605,60 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved