Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

22\~грудня 2023\~року до\~Овідіопольського райсуду\~Одеської області\~надійшов вищевказаний\~позов,\~в якому\~позивач \~просить визнати\~за ним\~право спільної\~часткової власності\~на \~частину земельної\~ділянки загальною площею 0,0934 га, кадастровий номер 5123755300:02:007:0622, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] та за [PERSON] право спільної\~часткової власності\~на \~частину земельної\~ділянки загальною площею 0,0934 га, кадастровий номер 5123755300:02:007:0622, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд,що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він та відповідачка [PERSON] в 1997 році отримали в дар в рівних частках кожний 6/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування № 280 від 12.02.1997 року. Відповідачка в 1997 році приватизувала земельну ділянку під вказаним будинком площею 0,09 га і отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія 1-ОД № 004175, що був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 298 14 жовтня 1997 року. В 2015 році вказаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 5123755300:02:007:0622, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру № НВ-5116225122021 від 16.03.2021р. В 2004 році рішенням виконкому Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 319 від 26.08.2004 року гр. [PERSON] було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку та реконструкцію старого жилого будинку. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 2005 року було визнано право власності на жилий будинок з підвалом та мансардним поверхом, двоповерхову житлову прибудову, двоповерховий жилий будинок, навіс, уборну, сарай, теплиці, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в рівних долях за [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи те, що жилий будинок за адресою: [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності і частина належить йому, вважає, що і земельна ділянка повинна перебувати у спільній частковій власності сторін в рівних частках. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, копію позову та матеріали до нього отримала належним чином, представник відповідачки звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу в її відсутність, з вказаним позовом згодна. Дослідивши письмові докази,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України, ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України\~закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною ч.1\~ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. ст.\~57,\~64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Відповідно до ч.1,2 статті 30 Земельного Кодексу України в редакції 18.12.1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості розділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. Зазначена норма закріплювала загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до договору дарування, укладеного між [PERSON] , який діяв по довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 12.02.1997 року за № 280, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Панченко О.О., [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожний отримали в дар 6/25 частин жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Жилий будинок розташований на присадибній земельній ділянці держфонду розміром 2790 кв.м. В подальшому [PERSON] отримала безоплатно у власність в порядку приватизації земельну ділянку під цією часткою жилого будинку площею 0,09 га на підставі рішення виконкому Великодолинської селищної ради № 596 від 23.01.1997р. Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку на власника [PERSON] зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №298 від 14 жовтня 1997 року. В 2015 році вказаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 5123755300:02:007:0622, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру № НВ-5116225122021 від 16.03.2021р. та зазначена площа 0,0934 га. Рішенням Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 15-УІІ від 20.11.2015 року «Про перейменування назв окремих вулиць та провулків [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.22 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Враховуючи те, що право власності на 6/25 частин жилого будинку виникло у сторін 12.02.1997 року на підставі договору дарування, відповідно до ст.30 діючого на той час Земельного Кодексу, автоматично виникло і право власності на земельну ділянку у сторін в рівних частках. Оскільки відповідачка не заперечує щодо права позивача на половину земельної ділянки площею 0,0934 га, що належить їй на праві власності відповідно до державного акту серії 1-ОД № 004175, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, закріпленого у\~ст. 11 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved