Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 24.09.1988 В`язнівською сільською радою народних депутатів Охтирського району Сумської області, актовий запис № 11. Вимоги вмотивовані тим, що 24.09.1988 між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, однак сімейне життя сторін не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивачка зазначає, що шлюб фактично сторін припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. 12.08.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області вказану справу прийнято до провадження та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з без виклику учасників справи. Копію ухвали направлено на адресу сторін, а відповідачу також направлено і позов з доданими до нього документами. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, разом з тим від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. З огляду на викладене, у відповідності до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно вимог ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За приписами ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Положеннями ч. 3\~ст.\~105\~СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1\~ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 24.09.1988 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу остання змінила прізвище на «[PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 24.09.1988 В`язнівською сільською радою народних депутатів Охтирського району Сумської області, актовий запис № 11 (а.с. 14). Позивачка у своїх доводах посилається на те, що стосунки між нею та відповідачем фактично припинені, відновлювати стосунки не бажає, так як вони з відповідачем спільне господарство не ведуть, що відповідачем підтверджено. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Встановивши, що збереження сімейних відносин між сторонами є неможливим, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей 24, 56 СК України. Окрім того, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на його користь з відповідача згідно приписів ч. 1\~ст. 142 ЦПК України. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. За приписами ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно вимог до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому у матеріалах справив відсутні відповідні документи, що підтверджують надання позивачці професійної правничої допомоги, як то договору про надання правової допомоги, ордеру, а також доказів щодо понесення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, що передбачені ст. 137 ЦПК України. У зв`язку з цим вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: approved