Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач свідомо ухиляється від виховання від виховання сина - [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що місце проживання дитини визначено з батьком рішенням Орджонікідзевського міського суду від 02 червня 2021 року, а фактично від листопада 2020 року відповідачка не виявляє бажання спілкуватися з колишнім чоловіком та дитиною, не цікавиться подальшою долею сім`ї та малолітнім сином. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, зокрема: не спілкується з ним взагалі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання дитиною належної освіти. Зазначає, що відповідач не має наміру змінювати свого відношення відносно сина і на теперішній час ухиляється від його виховання та утримання. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, стягнути аліменти на утримання сина. Позивач до суду не з`явився, представник позивача надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину своєї неявки не повідомила, відзив не надала. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради до суду не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, до матеріалів справи надано висновок органу опіки та піклування по суті справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 25.01.2018 Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Шлюб між батьками дитини розірвано відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду від 04 лютого 2021 по справі 184/10/21. Рішенням Оржонікідзевського міського суду від 02 червня 2021 року по справі 184/343/21 місце проживання [PERSON] визначено з батьком, [PERSON] . Як вбачається з відповіді на адвокатський запит КЗДО № 13 "Малятко" Покровської міської ради, [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує вищезазначений заклад з 20.07.2020 року. Мати дитини [PERSON] участі у вихованні сина не приймає. Вихованням, розвитком і утриманням дитини займається батько [PERSON] . Батьком дитини, позивачем по справі укладено декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-43МТ-8ТАО. Позивач має дохід від підприємницької діяльності, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку. Як вказує позивач, від листопада 2020 року відповідачка не виявляє бажання спілкуватися з колишнім чоловіком та дитиною, не цікавиться подальшою долею сім`ї та малолітнім сином. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток сина , зокрема: не спілкується з ним взагалі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання дитиною належної освіти. Відповідачка не має наміру змінювати свого відношення відносно сина і на теперішній час ухиляється від його виховання та утримання. Така ситуація продовжується тривалий час і зафіксована, серед іншого, і у Висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 20 травня 2021 року № 204. Органом опіки та піклування, зокрема, вказано, що матір дитини, [PERSON] з`явилась на засідання комісії з ознаками гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, що підтверджено висновком КП "Центральна міська лікарня Покровської міської ради Дніпропетровської області" від 18.03.2021 № 11 щодо результатів медичного огляду з метою виявленн я стану алкогольного, наркотичного, іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 25.09.2024 № 650/06-53-24, малолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає з батьком, [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , де створено задовільні умови для проживання, виховання та навчання малолітнього [PERSON] . За інформацією, що надана КЗДО № 13, з березня 2021 року мати дитини не з`являлась в освітньому закладі, батько дитини приділяв достатню увагу вихованню хлопчика, дбав про забезпечення сезонним одягом та взуттям, харчуванням, іграшками. З метою захисту інтересів дитини, орган опіки та піклування дійшов висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2 ст.157 СК України). Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 2 статті 171 СК України визначає, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від виховання доньки, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , отже вважає позов в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларація прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року) ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. На підставі викладеного, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів.

Outcome: approved