Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач звернувся\~ до\~суду з\~позовом про\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~ Обґрунтовуючи\~позовні вимоги,\~посилається на\~те,\~що співвласниками\~багатоквартирних будинків\~№ [ADDRESS] створено\~Об`єднання\~співвласників багатоквартирних\~будинків «СКІФСЬКЕ\~МІСТЕЧКО»,\~якє діє\~у відповідності\~до Закону\~України «Про\~об`єднання співвласників\~ багатоквартирних\~будинків» та\~Статуту ОСББ.\~Вказує,\~що відповідач\~є власником\~квартири [ADDRESS] ,\~загальною площею\~63,82\~м2.\~Отже відповідач\~є співвласником\~житлового будинку\~за вказаною\~адресою та\~входить до\~складу ОСББ.\~02.03.2019р.\~ проведено\~загальні збори\~ОСББ,\~на яких\~встановлено обов`язковий\~по сплаті\~внесок на\~експлуатацію будинку\~у розмірі\~3,20грн\~за 1\~м2\~загальної площі\~квартири/приміщення,\~що затверджено\~протоколом загальних\~зборів ОСББ\~від 02.03.2019р.\~17.04.2021р.\~ проведено\~загальні збори\~ОСББ,\~на яких\~встановлено обов`язковий\~по сплаті\~внесок на\~експлуатацію будинку\~у розмірі\~3,90грн\~за 1\~м2\~загальної площі\~квартири/приміщення,\~що затверджено\~протоколом загальних\~зборів ОСББ\~від 17.04.2021р.\~10.05.2023р.\~ проведено\~загальні збори\~ОСББ,\~на яких\~підтверджено обов`язковий\~по сплаті\~внесок на\~експлуатацію будинку\~у розмірі\~3,90грн\~за 1\~м2\~загальної площі\~квартири/приміщення,\~що затверджено\~протоколом загальних\~зборів ОСББ\~від 10.05.2023р.\~Відповідачу присвоєно\~особовий рахунок\~№ [NUMBER] .\~Зазначає,\~що відповідач\~з 21\~жовтня 2020\~року року\~не виконує\~передбачений статутом\~об`єднання\~обов`язок\~по сплаті\~внеску на\~експлуатацію будинку,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~31.06.2023\~року утворилась заборгованість у розмірі 7811,58 (сім тисяч вісімсот одинадцять гривень 58 копійок), що підтверджено довідкою про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 31.06.2023р. за адресою [ADDRESS] . Просить суд стягнути заборгованість по внесках співвласників у сумі 7811,58 грн, інфляційних втрат 3818,64 грн, 3% річних 643,85 грн, судові витрати. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Хомік Є.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Яремчук Л.В. проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, надала відзив на позов, за змістом якого відповідач вважає, що протоколи Загальних зборів ОСББ від 02.03.2019, від 17.04.2021 та від 10.05.2023 оформлені з порушеннями вимог ч. 7 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а відтак-рішення не є обов`язковими до виконання. Відповідач вважає, що позивач не має правових і фактичних підстав для нарахування і стягнення з відповідача заборгованості, а зазначений у позові борг є надуманим. Відповідач також посилається на вимоги Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період дії воєнного стану» від 05.03.2022 № 206, якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів та пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, та яка набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦПК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Згідно позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, співвласниками багатоквартирних будинків № [ADDRESS] створено Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «СКІФСЬКЕ МІСТЕЧКО», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копією Статуту. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,82 м2., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 195307652. Отже, матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] є співвласником житлового будинку за вказаною адресою та входить до складу ОСББ. Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ від 02.03.2019р. встановлено обов`язковий по сплаті внесок на експлуатацію будинку у розмірі 3,20грн за 1 м2 загальної площі квартири/приміщення. 17.04.2021р. проведено загальні збори ОСББ, на яких встановлено обов`язковий по сплаті внесок на експлуатацію будинку у розмірі 3,90грн за 1 м2 загальної площі квартири/приміщення, що затверджено відповідним протоколом загальних зборів ОСББ від 17.04.2021р. Протоколом загальних зборів від 10.05.2023р. затверджено обов`язковий по сплаті внесок на експлуатацію будинку у розмірі 3,90грн за 1 м2 загальної площі квартири/приміщення. Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою про розмір платежів та заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] , за відповідачем за період з 21 жовтня 2020 по 31.06.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 7811,58 грн. Доказів оскарження протоколів загальних зборів ОСББ, визнання їх недійсними, матеріали справи не містять. Встановивши фактичні обставини, суд керується наступним Частиною 1 статті 385 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до статті 1 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.\~ Частиною 4 статті 4 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно зі статутом ОСББ, об`єднання створено власниками квартир для забезпечення і захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. У статті 15 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та п. 11.2.8 Статуту передбачено, що співвласник у багатоквартирному будинку, зобов`язаний, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Термін оплати внесків - до 20 числа наступного місяця. Відповідно до статті 17 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ вправі вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів. Згідно зі Статутом ОСББ співвласник зобов`язаний, серед іншого, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до вимог частини 3 статті 23 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Матеріалами справи підтверджено, що в березні 2019 року, в квітні 2021 року та в травні 2023 року були проведені загальні збори ОСББ, на яких встановлено обов`язковий по сплаті внесок на експлуатацію будинку у розмірі 3.20 грн., а з липня 2021р року -3,90 грн. за 1 м2 загальної площі квартири/приміщення. Статтею 360 ЦК Украни передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК Украйни одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів сплати відповідачем затверджених загальними зборами ОСББ внесків стороною відповідача не надано. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача заборгованості по внесках співвласників в сумі 7811,58 грн.. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати та 3% річних від суми стягнення входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу (постанови ВСУ від 14.11.2011р. № 6-40цс11, від 06.06.2012р. № 6-49цс12, від 30.10.2013р. № 6-59цс13, від 30.03.2016р. № 6-2168цс15, від 06.04.2016р. № 6-352цс16, від 16.11.2016р. № 6-128цс16, від 21.12.2016р. № 6-1003цс16). На підставі ст.625 ЦК України, позивачем здійснено інфляційне нарахування на суму боргу у розмірі 3818,64 грн. та розраховано 3% річних від простроченої суми у розмірі 643,85грн. Водночас, суд не погоджується із розрахунком позивача в цій частині з огляду на вимоги постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022р., відповідно до якої забороняється нарахування неустойки (штрафів та пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги». Зазначена постанова КМУ набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Так, позивачем до стягнення заявлено заборгованість за період з 21 жовтня 2020 по 31.06.2023 року. Враховуючи вимоги Постанови КМУ від 05.03.2022 за № 206, неустойка (штрафи та пеня), інфляційні нарахування, проценти річні можуть бути нараховані лише за період з 21 жовтня 2020 року по 24 лютого 2024 року. Індекс інфляції у листопаді 2020 року становив 101,30, у грудні 2020 року 100,90, у січні 2021 року 101,30, у лютому 2021 року 101,00, у березні 2021 року 101,70, у квітні 2021 року 100,70, у травні 2021 року 101,30, у червні 2021 року 100,20, у липні 2021 року 100,10, у серпні 2021 року 99,80, у вересні 2021 року 101,20, у жовтні 2021 року 100,90, у листопаді 2021 року 100,80, у грудні 2021 року 100,60, у січні 2022 року 101,30. Таким чином, індекс інфляції за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року становить 1,1391. Таким чином, сума заборгованості за зазначений період з інфляційним збільшенням становить 7811,58 грн х 1,1391 = 8898,17 грн, інфляційне збільшення при цьому становить 1086,59 грн. Період прострочення, з урахуванням вимог Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 року, становить 469 днів. Отже, 3% річних за невиконання зобов`язання, складає 7811,58 х 3% х 469 : 365 :100 = 101,12 грн.. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7811,58 грн заборгованості по внескам співвласників, 1086,59 грн інфляційного збільшення, 101,12 грн 3% річних, а всього 8999,29 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, у сумі 1941,51 грн. Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат 31.07.2023р.\~між\~ОСББ «СКІФСЬКЕ\~МІСТЕЧКО» та\~адвокатом Хомік\~Є.М.\~(свідоцтво\~про право\~на заняття\~адвокатською діяльністю\~ДП 5320,\~видане 17.12.2021 Радою адвокатів\~Дніпропетровської області)\~укладено договір\~про надання правової допомоги\~ №\~13/07/23.\~ За\~ умовами\~ договору,\~предметом даного\~ Договору\~ є\~ надання\~адвокатом правової\~допомоги Клієнту\~із захисту\~його законних\~прав та\~інтересів \~в судах України\~загальної юрисдикції\~з надання\~правової допомоги.\~ Розділом\~5\~договору встановлено,\~що Клієнт\~здійснює оплату\~послуг на\~рахунок виконавця.\~Вартість наданої\~послуги погоджується\~індивідуально та\~визначається додатковою\~угодою або\~окремим рахунком.\~Оплата послуг\~повинна бути\~здійснена протягом\~3-х\~банківських днів,\~з моменту\~отримання рахунку\~ від\~виконавця.\~31.07.2023\~виконавцем виставлено\~на оплату\~рахунок №\~1,\~яким \~визначено обсяг правової допомоги та розмір гонорару 1500,00 грн. Вказану суму клієнт сплатив 31.07.2023, що підтверджується платіжною інструкцією № 788 від 31.07.20223. Акт виконаних робіт підписано сторонами 08.08.2023. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із складності справи та фінансового стану учасників справи. Вказане узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у додатковій постанові від 19.02.2020 щодо вирішення питання розподілу судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Суд зазначає, що справа, що розглядається, є справою незначної складності, розгляд якої проводився у спрощеному провадженні. Суд вважає, що покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, у розмірі, заявленому позивачем, не становитиме невиправданий тягар для відповідача. Відтак, виходячи з принципу розумності, справедливості, дотримуючись балансу сторін процесу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1500,00 грн. Суд зазначає, що обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались. Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial