Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~25.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності на обґрунтування якого зазначила, що йому на праві спільної часткової власності належить 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 69,9 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером: 0722884800:01:001:3397, на якій розташоване дане будинковолодіння (далі будинковолодіння). Власником іншої 1/3 частини цього ж будинковолодіння є його тітка [PERSON] . На даний час між ним та відповідачкою не досягнуто згоди щодо здійснення права спільної часткової власності на належне їм будинковолодіння, що позбавляє його можливості в повній мірі реалізовувати право власності на належне йому майно. Крім того, [PERSON] не погоджується на укладення договору про поділ належного їм майна в натурі. Враховуючи наведене, просить суд виділити йому у власність в натурі 2/3 частки будинковолодіння та припинити за ним право спільної часткової власності на вказану частку в спірному майні. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2022 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, проведення якої доручено експертам Волинського відділення Львівського НДІСЕ МЮУ з метою визначення варіантів розподілу спірних житлового будинку та земельної ділянки. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с. 42-43). \~19.06.2023 року від вищевказаної експертної установи на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку № 98 від 02.06.2023 року на виконання вищевказаної ухвали суду від 13.12.2022 року (а.с. 74-75). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2023 року провадження у справі було поновлено (а.с. 78). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2023 року було повторно призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, проведення якої доручено експертам Волинського відділення Львівського НДІСЕ МЮУ з метою визначення варіантів розподілу спірних житлового будинку та земельної ділянки. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с. 105-106). 22.04.2024 року від Волинського відділення Львівського НДІСЕ МЮУ на виконання вищевказаної ухвали суду від 19.07.2023 року надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 3529 від 27.03.2024 року (а.с. 129-146). 22.04.2024 року від Волинського відділення Львівського НДІСЕ МЮУ на виконання вищевказаної ухвали суду від 19.07.2023 року надійшов висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 3530 від 09.04.2024 року (а.с. 147-158). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.04.2024 року провадження у справі було поновлено (а.с. 162). 23.09.2024 року від представника відповідачки на електронну адресу надійшла суду заява про визнання позову (а.с. 205). До початку судового засідання представником позивача було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, при вирішенні спору щодо виділу в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності просить врахувати висновки судових експертів (а.с. 206). Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, причини їх неявки суду не відомі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером: 0722884800:01:001:3397, на якій розташоване дане будинковолодіння. Зазначене підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 03.03.2016 року приватним нотаріусом Луцького РНО Волинської обл. Луцько О.М. та зареєстрованими в реєстрі за №№ 73, 74 (а.с. 17-18). У свою чергу, відповідач [PERSON] є власницею 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером: 0722884800:01:001:3397, на якій розташоване дане будинковолодіння. Зазначене підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2020 року в цивільній справі № 161/9004/16-ц (а.с. 6-16). Як слідує зі змісту позовної заяви [PERSON] , сторонами спору на даний час не досягнуто згоди щодо здійснення права спільної часткової власності на належне їм будинковолодіння, у зв`язку з чим у них існує спір з даного приводу. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що перебуває у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає держави реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України уразі поділу спільного майна співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 183 ЦК України визначено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Вирішуючи вимоги кожної із сторін в частині виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, суд бере за основу висновки експертів Волинського відділення Львівського НДІСЕ МЮУ за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 3529 від 27.03.2024 року (далі висновок № 3529) та за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 3530 від 09.04.2024 року (далі висновок № 3530) (а.с. 129-158). Згідно висновку № 3529, поділ житлового будинку з господарськими будівлями спорудами що знаходиться в [ADDRESS] , між співвласниками відповідно до ідеальних часток у праві спільної часткової власності на дане нерухоме майно за умови, що [PERSON] належить 2/3 частки майна; [PERSON] належить 1/3 частка майна, технічно можливий. Виходячи з об`ємно-планувальних рішень пропонується такий варіант поділу житлового будинку з влаштуванням двох ізольованих квартир та другого самостійного входу з відступом від ідеальних часток: -cпіввласнику 2/3 частин [PERSON] пропонується виділити приміщення в житловому будинку (літ. А-1): коридор 1-3, площею 5,3 кв.м.; кімнату 1-4, площею 13,3 кв.м.; кімнату 1-5, площею 14,0 кв.м.; прибудову літ. А; ганок з козирком літ. а1; 2/3 частини огорожі 1; -співвласнику 1/3 частини [PERSON] пропонується виділити приміщення в житловому будинку (літ. А-1): кімната 1-6, площею 15,9 кв.м.; кімната 1-7, площею 10,0 кв.м.; сарай літню-кухню літ. Б-1; сарай літ. Б; сарай літ. В-1; погріб літ. Д; вбиральню літ. Г;, 1/3 огорожі 1. -запропонований варіант розподілу індивідуального житлового будинку [ADDRESS] має відхилення від ідеальних часток співвласників, фактична частка співвласника [PERSON] становить становить 16/25, а співвласника [PERSON] 9/25. -розмір компенсації за відхилення від ідеальної частки, що співвласник 1/3 частки [PERSON] має сплатити співвласнику 2/3 часток [PERSON] становить 27854 грн. Відповідно до змісту висновку № 3530, поділ земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером 0722884800:01:001:3397, що знаходиться в [ADDRESS] , між співвласниками відповідно до їхніх ідеальних часток у праві спільної часткової власності на дане нерухоме майно за умови, що: [PERSON] належить 2/3 частки майна; [PERSON] належить 1/3 частка майна, технічно можливий. Єдиний можливий варіант поділу земельної ділянки з виділенням часток в натурі, у відповідності до варіанту поділу житлового будинку (А-1) з господарськими будівлями та спорудами та з влаштуванням виїзду на вулицю для кожної частини ділянки. Згідно винесеного варіанту поділу земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером 0722884800:01:001:3397, що знаходиться в [ADDRESS] , між співвласниками відповідно до їхніх ідеальних часток у праві спільної часткової власності на дане нерухоме майно: на 2/3 частини земельної ділянки [PERSON] необхідно виділити 1667 кв.м.; на 1/3 частини земельної ділянки [PERSON] необхідно виділити 833 кв.м. Варіант поділу земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером 0722884800:01:001:3397, що знаходиться в [ADDRESS] наведений у додатках 1, 2, 3 до висновку № 3530. Суд вважає вищевкзані експертні висновки належними доказами у справі, такі є повними та детальними, а також у повній мірі обгрунтованими. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи стороною відповідача не було спростовано достовірність викладених обставин у вищевказаних висновках експертів, клопотання про проведення додаткової або повторної експертизи заявлено не було. З огляду на те, що у висновках експертів Волинського відділення Львівського НДІСЕ МЮУ за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 3529 від 27.03.2024 року (далі висновок № 3529) та за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 3530 від 09.04.2024 року (далі висновок № 3530) запропоновано лише по одному єдиному можливому варіанту поділу спірного будинковолодіння, суд вважає за необхідне взяти його за основу при вирішенні позовних вимог про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, який є предметом даного спору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності в повному обсязі. При вирішенні заявлених позовних вимог, суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приймає до уваги визнання відповідачкою позову та вважає, що таке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті було визнано позов, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову. Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору вирішується згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182. Згідно з п. 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. За наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4200 грн., що становить 50 % від загальної суми судового збору, яка була сплачена позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Крім того, суд вважає можливим повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 4200 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 358, 364, 367, 392 ЦК України,

Outcome: approved