Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Зміст позовних вимог У червні 2024 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 13475,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.04.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено електронний договір кредитної лінії № 00-7703277. Сума кредиту складає 3850,00 грн. Всупереч умов договору №00-7703277 від 25.04.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 13475,00 грн, яка складається з: 4042,50 грн - заборгованість за кредитом; 9432,50 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. 28.11.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу № 28112023, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. З огляду на зазначене, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 00-7703277 від 25.04.2023 у розмірі 13475,00 грн, яка складається з 4042,50 грн заборгованості за тілом та 9432,50 грн заборгованості за відсотками, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від відповідача до суду не надходило. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками до його електронного кабінету, що підтверджується довідками про доставку електронних документів 28.06.2024, 06.07.2024. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом 25.04.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» було укладено електронний договір кредитної лінії № 00-7703277, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п. 1.2 договору сума кредитного ліміту складає: 4042,50 (чотири тисячі сорок дві) гривень. Тип кредиту - кредитна лінія. Відповідно до п. 1.3 договору строк дії кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю «23» серпня 2023 р. або достроково. Згідно з п. 1.6 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить: 5472,01%. Відповідно до п. 1.7 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: 14437,50 грн. Пунктом 2.2 договору встановлено, що дата надання/видачі Кредиту - дата перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів Кредиту в сумі 4042,50 грн на картку позичальника № [NUMBER] , яка зазначається у форматі XXXXXX****XXXX, емітовану банком України. За умовами п. 2.2.1 договору за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 192,50 (сто дев`яносто дві) грн. Позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії із суми кредиту, що підлягає перерахуванню позичальнику згідно з договором. Тобто, позичальнику перераховується сума кредиту 3850,00 (три тисячі вісімсот п`ятдесят ) грн, за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту. На підтвердження факту перерахування коштів 25.04.2023 на картку відповідача № [NUMBER] у сумі 3850,00 грн позивачем надано: повідомлення за період з 06.07.2022 по 27.04.2023 через компанію ТОВ «Фінансова компанія «Сан?Райз Фінанс» про проведені успішні виплати кредиту на сайті https://https://kachay.com.ua, додаток до цього повідомлення від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», довідку про ідентифікацію. 28.11.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», як фактором, було укладено договір факторингу № 28112023. Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги до боржника [PERSON] на загальну суму 13475,00 грн, з яких: 4042,50 грн - основна сума заборгованості, 9432,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Норми права та мотиви суду Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20 зазначено, що «не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення». З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що договір № 00-7703277 від 25.04.2023 був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора 6008F. Доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти) були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, і він має можливість надати суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Відповідачем виписки банку, на який було здійснено перерахування коштів, не надано. Таким чином, суд встановив, що ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 3850,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсним до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів повернення відповідачем коштів. 28.11.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», як фактором, було укладено договір факторингу № 28112023, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за договором № 00-7703277 від 25.04.2023, що підтверджується витягом з реєстру боржників. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач в позовній заяві вказує, що відповідач має заборгованість за договором № 00-7703277 від 25.04.2023 перед позивачем у загальному розмірі 13475,00 грн, що складається з 4042,50 грн (3850,00 грн + 192,50 грн) тіло кредиту та 9432,50 грн нараховані проценти. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, заборгованість не погашена, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості у загальному розмірі 13475,00 грн. При цьому, суд зауважує, що підстав для застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» немає, оскільки відповідач не доказів того, що на момент укладення договору кредитної лінії та перерахування йому коштів 25.04.2023, а також протягом строку користування ними, що тривав до 23.08.2023, він був військовослужбовцем. Згідно з довідкою від 18.05.2024 відповідач перебуває на військовій службі з 27.01.2024, що не входить до спірного періоду. Щодо судових витрат Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). На підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано договір про надання правничої допомоги № 16/0524-01 від 16.05.2024, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 16.05.2024, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 5000,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.04.2012, довіреність від 13.10.2023. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved