Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому вказував, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 червня 2023 року (цивільна справа №473/2838/23) з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу). На підставі наказу [PERSON] щомісячно отримує аліменти у розмірі 25\~000 грн. Однак 08 вересня 2023 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ) та матеріально утримує дружину, її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також свою непрацездатну матір [PERSON] . Крім цього, позивач просив врахувати те, що [PERSON] усе літо проводить з бабусею (матір`ю позивача), знаходячись на утримання батька, а відповідачка, отримуючи в якості аліментів значні кошти на утримання доньки (в тому числі протягом періоду відсутності доньки), витрачає їх не за цільовим призначенням не на дитину, а на власні потреби та на утримання інших осіб. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] просив зменшити розмір аліментів на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу). В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивача [PERSON] , його представник [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі відповідачки [PERSON] , її представник [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказуючи на їх недоведеність. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , представника відповідачки [PERSON] , показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 червня 2023 року (цивільна справа №473/2838/23) з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) (а.с. 15). 08 вересня 2023 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ), яка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 4. 15). Аналізуючи вимоги та заперечення представників сторін, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20. Таким чином, підставами для зменшення розміру аліментів є зміна сімейного стану, погіршення матеріального становища або стану здоров`я платника аліментів, що передбачає доведення позивачем наявності відповідної динаміки в бік погіршення в порівнянні з періодом на час стягнення аліментів. Позивач посилається на зміну його сімейного стану шляхом реєстрації шлюбу з [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ), а також на матеріальне утримання ним дружини та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як на одну з підстав для зменшення розміру аліментів. Однак, останній не довів факт потреби цих осіб в такому утриманні. Зокрема, матеріали справи не містять жодної інформації та доказів щодо дружини позивача - [PERSON] , зокрема її стану здоров`я, працевлаштування, наявності доходів тощо, що б свідчили про потребу в утриманні. Також в позові відсутнє обґрунтування щодо необхідності утримання позивачем неповнолітнього [PERSON] , зокрема відсутня інформація щодо надання утримання дитині його біологічним батьком, не доведено потреби в утриманні [PERSON] за умови, що останній у листопаді 2024 року досягне повноліття. Стороною позивача не надано суду доказів надання [PERSON] такого утримання, його розміру. При цьому, суд враховує роз`яснення, які надав Верховний Суд у своїх постановах у подібних справах. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 зазначено, що статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану; погіршення або поліпшення здоров`я когось із них; в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд у цій постанові погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач уклав шлюб та має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, а також дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від іншого шлюбу, суперечитиме її інтересам, а тому такі обставини самі по собі не є підставами для зменшення розміру аліментів. До подібних висновків Верховний Суд неодноразово приходив й в інших постановах, зокрема від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 та від 16 вересня 2024 року у справі №591/6388/22. Також в матеріалах справи відсутні докази щодо перебування на утриманні позивача його непрацездатної матері - [PERSON] . При цьому, допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона мешкає одна, отримує пенсію у розмірі 3\~800 грн, має двох повнолітніх синів. Водночас зазначила, що вона має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує лікування, пенсії не вистачає, тому позивач надає їй утримання. Однак матеріалами справи вказаних обставин не доведено, в тому числі наявність та розмір такого утримання. Також жодними доказами не підтверджено твердження про те, що відповідачка витрачає отримані в якості аліментів кошти не за цільовим призначенням. Однак суд, враховуючи вище встановлене, звертає увагу на те, що згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи категорію спору, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність обставин, що є підставами для зменшення розміру аліментів. Що стосується доводів позову про те, що неповнолітня Яна кожне літо проводить з бабусею (матір`ю позивача), знаходячись на утримання батька, то вказана обставина не є передбаченою законом підставою для зменшення розміру аліментів, а тягне за собою інші правові наслідки. За встановлених обставин, суд вважає вимоги [PERSON] безпідставними та недоведеними, а тому вони не підлягають задоволенню. В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed