Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю « КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.05.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №3969063, який підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом строком на 15 днів. Відповідно до п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 16 вересня 2021 року. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 5000 грн. Підписання договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 3969063від 12.05.2021. У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/1 від 10.03.2023 відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 3969063від 12.05.2021. Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за договором відповідачем [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у нього обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої станом на 08.03.2024 становить 35 415 грн, з яких 4500 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за процентами 29 965,00 грн. заборгованість з комісії - 950 грн. Таким чином, оскільки відповідач має непогашену заборгованість, позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за Договором про споживчий кредит № 3969063від 12.05.2021 в розмірі 35 415 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. 31.05.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Фільварочна О.Б. через систему «Електронний суд» подала відзив на позов, в якому вказує, що Договір про споживчий кредит № 3969063 між ТОВ «Міолан» та [PERSON] є недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 255 ЦК України, оскільки [PERSON] страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, інші психічні розлади та розлади поведінки, а відтак кредитний договір є правочином, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредиту, а копія долученого до позову платіжного доручення викликає сумніви щодо достовірності, належності та допустимості, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, відомостей про номер карткового рахунку отримувача та банк, у якому він відритий, що позбавляє можливості підтвердити отримання коштів саме позичальником за договором. Карткового рахунку із цифрами, вказаними у платіжному дорученні у відповідача немає та ніколи не було. Крім того, наявність у ТОВ «Міолан» права на проведення операцій із переказу грошових коштів між рахунками не підтверджене жодними доказами, відмітка установи банку на копії платіжного доручення відсутня. Також представник відповідача зауважує, що п. 4.2. Договору передбачає, що пролонгація обумовлює складання оновлених графіків платежів. Разом з тим, доказів складання та доведення до позичальника оновлених графіків платежів з урахуванням прологацій до позовної заяви не долучено, а тому включені позивачем до розрахунку заборгованості проценти нараховані станом на 10.03.2023 не підлягають стягненню, так як такі нараховані поза межами строку кредитування. Таким чином, на переконання сторони відповідача, розмір процентів за користування кредитом, з урахуванням строку кредитування не може перевищувати 1500 грн. Також вказує, що долучені до матеріалів справи паперові копії електронних доказів не дають можливості встановити факт дотримання письмової форми при укладенні договору та викликають сумніви їх відповідності оригіналу, що є підставою для витребування оригіналів. При цьому довідка ТОВ «Міолан» не є належним засобом доказування підписання одноразовим ідентифікатором. Окрім того, п. 7.1 Договору про споживчий кредит містить покликання на Правила, які у матеріалах позову відсутні, як і докази ознайомлення із ними позичальника. Щодо витрат на правничу допомогу, то представник відповідача зазначає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є суттєво завищеними, неспіввісними із складністю справи та обсягом необхідних робіт/ послуг та витраченим часом, а також ціною позову. Перевищують середньоринкову вартість аналогічних послуг, не відповідають критеріям необхідності та розумності. Справа, що розглядається незначної складності, є типовою, не потребує значних витрат часу на усну консультацію та складання позовної заяви. Усна консультація у даній категорії справ по суті зводиться до визначення переліку документів, необхідних для долучення до позову, який є наперед визначеним. Адвокатські запити, клопотання про витребування доказів не готувались. До того ж, заявка на надання юридичної допомоги містить помилки у розрахунку ціни за послуги складання позовної заяви. На підставі вищевикладеного представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову. 05.06.2024 судом зареєстровано відповідь на відзив поданий представником ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у якому окрім обставин викладених у позовній заяві представник вказує, що укладений кредитний Договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки згідно з положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Відповідач у наданому на позовну заяву відзиві посилається лише на не укладення Кредитного договору та недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому, представник зауважує, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що вказані в договорі кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Також зазначає, що Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорювання зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подав. Таким чином, укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, тому є чинним, оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України. З приводу посилань сторони відповідача на те, що Договір про споживчий кредит № 3969063 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] від 12.05.2021 є недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 255 ЦК України, то представник зауважує, що в матеріалах даної цивільної справи, відсутні будь-які докази, стосовно визнання судом відповідача [PERSON] , недієздатним згідно норм діючого законодавства України, та/або будь-яких інших доказів, що вказували б на недійсність вказаного правочину. Щодо розміру заборгованості за договором, що підлягає стягненню та правових підстав стягнення заборгованості за договором, то представник позивача вказує, що кредитодавцем у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в Договорі про споживчий кредит, Правилах надання фінансових кредитів (послуг), та інших документах, було правомірно нараховано заборгованість, в тому числі відсотки в межах дії даного Договору позики. Також на переконання сторони позивача відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі позивачем надано належні та достатні докази. З огляду на викладене просить позов задовольнити у повному обсязі. 10.06.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Фільварочна О.Б. через систему «Електронний суд» подала заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що надані позивачем роз`яснення з приводу паперових копій електронних доказів не дають можливості встановити факт отримання відповідачем одноразового ідентифікатора та підписання ним наявних у матеріалах електронних документів, а отже і дотримання письмової форми при укладенні договору. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що позичальник пройшов ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» при вході в особистий кабінет. Довідка однієї із сторін договору - кредитодавця ТОВ «Міолан» не є належним засобом доказування підписання одноразовим ідентифікатором, її форма та зміст повністю залежить від одноособового волевиявлення кредитора та не дають неможливості встановити достовірність зазначених у ній обставин. Крім того, відповідно до п. 7.1 договору цей Договір складається з Правил та індивідуальної частини, однак, матеріали справи не містять ні їх копії, ні доказів ознайомлення позичальника. Твердження позивача про наявність у відповідача доступу до своїх рахунків та нібито наявність можливості спростувати надання йому коштів, на думку представника є безпідставними, оскільки копія платіжного доручення не дає можливість встановити ні номеру такого рахунку, ні найменування банку. Рахунку із цифрами, вказаними у платіжному дорученні у відповідача ніколи не було у жодному із банків, відповідно і доступ до неіснуючого рахунку відсутній. Натомість клопотань про витребування інформації про зарахування коштів на рахунок, вказаний у платіжному дорученні, не надходило. Крім того, на думку сторони відповідача позивач помилково вважає правовою підставою для пролонгації невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, тобто його неправомірну поведінку. При цьому, згідно з п. 2.3.1.2. збільшення строку кредитування зазначено як односторонню можливість кредитодавця збільшити строк кредитування, тоді як договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Висновки позивача про спрямованість бездіяльності позичальника, яка полягає у неповерненні отриманих кредит коштів, на настання правових наслідків - пролонгацію ґрунтуються на припущеннях. Оновлені графіки платежів, що складаються у зв`язку із продовженням строку кредитування (пролонгацією (п. 4.2. договору), не складались та із позичальником не погоджувались, до відома останнього не доводились. Таким чином на переконання представника відповідача доказів пролонгації кредитного договору матеріали справи не містить, а несплата та/ або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без наявності волевиявлення сторін, а відтак розрахунок заборгованості по процентах може здійснюватися виключно в межах строку кредитування, передбаченого п. 1.3 договору, що згідно з графіком платежів становить 1500 грн. Більше того, із відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається сплата 24.06.2024 500 грн., які зараховані на погашення тіла кредиту, та 2835 грн., зарахованих як проценти. З урахуванням наведеного, заборгованість за кредитним договором складає: 1500- 2835 грн. = - 1335 грн. (переплата); за тілом кредиту 5000 гр. - 500 грн. - 1335 грн. (переплата по процентах) = 3165 грн. Крім того, платіжна інструкція від 09.02.2024 № 413000008 є паперовою копію електронного документа, що підписаний електронним підписом, яка не засвідчена у встановленому порядку та викликає сумніви з приводу достовірності, а також належності, оскільки не містить інформації про предмет доказування - оплату витрат на правничу допомогу саме у даній справі, зокрема не зазначено ні акту № 2 від 08.01.2024, ні прізвища відповідача. Відтак представник зауважує, що позивачем не підтверджено реальність понесення відповідних витрат на правову (правничу) допомогу, що є підставою для відмови їх розподілі між сторонами. 01.07.2024 представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» через систему «Електронний суд» подала відповідь на заперечення, в яких окрім доводів викладених у позовній заяві та відповіді на відзив вказує, що факт ідентифікація відповідача підтверджується Довідкою про ідентифікацію, наявною в матеріалах справи. Крім того, Відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Підписанням Акцепт оферти Відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника, що підтверджується платіжним дорученням. Отримувач коштів - Відповідач, призначення - кошти згідно договору 3969063 Вважає, що матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 12.05.2021 року укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З приводу пролонгації договору представник зауважує, що Позичальником було надано згоду на продовження строку кредитування Кредитодавцем в односторонньому порядку без додаткового оформлення та узгодження з Позичальником у разі настання такої умови, як продовження користування кредитом після спливу строку кредитування. Крім того, відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення 24.06.2021 позичальник здійснював платежі щодо пролонгації на пільгових умовах по п.2.3.1.1 договору, що свідчить про визнання ним умов Договору. Відтак, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. На підставі викладеного представник просить позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» адвокат Муравський В.В.позовній вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та відповіді на заперечення. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Фільварочна О.Б. подала письмовий виступ у судових дебатах, з якого вбачається, що сторона відповідача позовні вимоги заперечує та просить відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Додатково вказує, що на ухвалу суду позивачем були надані електронні документи, проте такі не містять підпису, зокрема електронного кредитодавця, відтак не є оригіналом, та не можуть братись судом до уваги. До того ж, документ «document 3969063.» - Анкета-заява на кредит № 3969063 створений за допомогою програми Microsoft Word у форматі, що не виключає можливості внесення до нього змін, а згідно із властивостями документ створений 27.05.2021 (тоді як дата створення у самому документі вказана 12.05.2021), дата останнього збереження 01.06.2021, дата змінення 25.07.2024. Крім того, для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис одноразовим ідентифікатором через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти. Водночас, долучені до позовної заяви матеріали не містять відомостей не лише про рахунок позичальника, його електронну пошту, а вказаний номер телефону відповідачу не належить, що виключає підписання відповідачем спірного кредитного договору через будь-який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів. Відтак, матеріали справи не містять доказів того, що саме [PERSON] будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме ним одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази його реєстрації саме у інформаційно-телекомунікаційній системі, відсутні докази отримання відповідачем коштів згідно з Договором, атому на думку сторони відповідача наявні достатні підстави для відмови у позові. Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 12.05.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та позичальником [PERSON] в електронній формі був укладений Договір про споживчий кредит за №3969063 (індивідуальна частина) (далі - Договір), який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором S18748 12.05.2021 о 09 год. 52 хв. Згідно умов п. 1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума кредиту становить 5 000 грн у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 15 днів з 12.05.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.05.2021 (п.п. 1.2-1.4 Договору) За змістом п. 1.5 Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2 450,00 грн в грошовому виразі та - 100 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 7 450 грн. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Відповідно до п. 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту становить 950 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2,.2.3 цього Договору (п.п.1.5.2, 1.6, 1.7). Згідно п. 2.1 Договору, кредитні кошти надаються Позичальнику, шляхом переказу на Картковий рахунок. Відповідно до п. 2.2.1 Договору, Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору (п. 2.2.2 Договору). За змістом п. 2.3.1 Договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту є такими: 3 дні - 3,00 %; 7 днів - 5,00 %; 15 днів - 10,00 %. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах (п. 2.3.1.2). Відповідно до п. 6.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «МІЛОАН» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «МІЛОАН» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «МІЛОАН» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «МІЛОАН» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2). Відповідач [PERSON] приймаючи пропозицію ТОВ «МІЛОАН» про укладення кредитного договору, також погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) договору в цілому та підтвердила, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил; не перебуває під впливом хвороби, алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатна усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або, які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомила ТОВ «МІЛОАН» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «МІЛОАН», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил (п. 6.3). Укладення ТОВ «МІЛОАН» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «МІЛОАН» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Згідно з Додатком №1 до договору про споживчий кредит за №3969063 від 12.05.2021 (Графік платежів за договором), сторонами погоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту: кредит 5 000,00 грн, дата платежу - 27.05.2021, проценти 1500,00 грн, комісія за надання кредиту 950 грн, разом - 7 450,00 грн. У випадку зміни будь-яких відомостей зазначених у Графіку платежів у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовженням строку кредитування, Позичальник доручає Товариству самостійно оновити (актуалізувати) графік платежів, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані графіку в Особистому кабінеті Позичальника. Оновлений графік може (необов`язково) додатково містити відомості про пеню та/або проценти нараховані Позичальнику у зв`язку з простроченням або інші відомості. Оновлений графік, що розміщений в особистому кабінеті Позичальника на сайті Товариства може візуально відрізнятись від поточної форми Графіку платежів.. Додатком №2 до договору про споживчий кредит за №3969063 від 12.05.2021 є паспорт споживчого кредиту, яким передбачено розмір надання кредиту, строк надання, проценту ставку та інші умови, які зазначені в кредитному договорі. Відповідно до Анкети-заяви на кредит №3969063 від 12.05.2021, остання містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем [PERSON] в ТОВ «МІЛОАН» на суму 5 000 грн. Також, у вказаній заяві відображений посекундний процес оформлення та розгляду заяви № 3969063. Як вбачається з довідки ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №3969063 від 12.05.2021 ідентифікований ТОВ «МІЛОАН» шляхом відправки 12.05.2021 одноразового ідентифікатора S18748 на номер мобільного телефону [NUMBER] . ТОВ «МІЛОАН» 12.05.2021 надало відповідачу [PERSON] кредит за договором №3969063 у сумі 5 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] *22 MASTERCARD, що підтверджується платіжним дорученням ТОВ «МІЛОАН» № 46049656 від 12.05.2021. Як вбачається із відповіді АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-240813/70890 від 18.08.2024 на ухвалу суду від 19.07.2024, на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] . З виписки наданої АТ КБ «Приватбанк» по рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] за період з 12.05.2021 по 17.05.2021 вбачається зарахування 12.05.2024 грошових коштів в сумі 5 000,00 грн, деталі операції - виплата займа Мілоан. 16.12.2021 між Клієнтом ТОВ «МІЛОАН» та Фактором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, за умовами якого, Клієнт - ПервіснийКредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 43 427 967 грн 63 коп., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами позики, укладеними між Клієнтом і Боржниками (п. 2.1 Договору факторингу). Згідно п.п. 2.2, 2.4 Договору факторингу, відповідно до умов цього договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. За цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Відповідно до п. 2.5 Договору факторингу, фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. За умовами п. 7.1 Договору факторингу, сторони домовились, що розмір Фінансування за Реєстром Боржників складає 1 563 897,11 грн. Фактор здійснює фінансування на користь Клієнта, шляхом одноразового перерахування суми грошових коштів протягом 5-ти банківських днів, з дати підписання цього Договору. Згідно з копією платіжного доручення №13550010 від 20.12.2021 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сплатило ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти в сумі 1 563 897,11 грн, призначення платежу: оплата лоту згідно договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021, без ПДВ. Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком № 3 до Договору № 16/12-2021-43 від 16.12.2021, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №3969063 від 12.05.2021 у загальній сумі 19 665,00 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 14 215,00 грн - заборгованість по процентах; 950,00 грн - заборгованість по комісії. 10.01.2023 між Первісним кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Новим кредитором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Відповідно до п. 2.1 Договору, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. За змістом п.5.4 Договору, до Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань відповідно до законодавства та умов договорів позики. Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком № 3 до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №3969063 від 12.05.2021 у загальній сумі 35 415 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29 965,00 грн - заборгованість по процентах, 950,00 грн - заборгованість по комісії. Відповідно до довідки № 1864/1 від 28.05.2024 виданої КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально - небезпечних захворювань» ТОР, [PERSON] , [INFO] , отримував амбулаторну психіатричну допомогу в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально - небезпечних захворювань» ТОР 06.12.2018, 13.10.2021, 16.11.2023, з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, інші психічні розлади та розлади поведінки. В даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, інші психічні розлади та розлади поведінки. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела / суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 09.04.2024, відомості про [PERSON] за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року відсутні. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи Договір про споживчий кредит за №3969063від 12.05.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», Згідно із п.п. 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. За таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір. Водночас, посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не підписував Договір про споживчий кредит №3969063 від 12.05.2021 суд до уваги не бере, оскільки він підписаний одноразовим ідентифікатором S18748, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем [PERSON] для електронного підпису, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідача, який ідентифікує його особу, тому договір вважається укладеним. Отже, на підтвердження укладання Договору про споживчий кредит №3969063 від 12.05.2021 з ТОВ «МІЛОАН», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора S18748, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. З приводу доводів представника позивача, що Договір про споживчий кредит №3969063 від 12.05.2021 є недійсним, оскільки вчинений дієздатною фізичною особою у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, то суд зазначає наступне. Так, за змістом ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Разом з тим, матеріали справи не містять і відповідач не надав суду доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, а Договір про споживчий кредит №3969063 від 12.05.2021 судом недійсним не визнавався, а тому суд не бере до уваги заперечення відповідача з даного приводу. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина 1 статті 517 ЦК України). Позивач підтвердив своє право вимоги за Договором про споживчий кредит №3969063 від 12.05.2021 відповідно до Договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 та Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023. Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «МІЛОАН» правонаступником якого є ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит №3969063 від 12.05.2021 виконав у повному обсязі. Доводи представника відповідачаз приводу того, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів за спірним кредитним договором, то такі спростовуються наявним в матеріалах справи платіжним дорученням ТОВ «МІЛОАН» № 46049656 від 12.05.2021та наданою АТ КБ «Приватбанк» випискою по рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] за період з 12.05.2021 по 17.05.2021, з яких судом достовірно встановлено, що 12.05.2021 на картковий рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] було перераховано кошти у розмірі 5 000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за укладеним Договором про споживчий кредит №3969063 від 12.05.2021 долученого позивачем до матеріалів справи судом встановлено, що загальна сума заборгованість складає - 35 415 грн, з яких: 4 500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29 965 грн - заборгованість за відсотками; 950 грн - заборгованість за комісією. Зазначений розрахунок заборгованості суд вважає достовірним, арифметично правильним та таким, що відповідає умовам договору Кредитним договором №3969063 від 12.05.2021 укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] . З приводу посилань сторони відповідача на факт нарахування процентів поза межами строку договору, то суд вважає такі необґрунтованими, з огляду на наступне. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. За умовами Кредитного договору №3969063 від 12.05.2021, кредит надається строком на 15 днів з 12.05.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.05.2021 (п.п. 1.3, 1.4 Договору). Проценти за користування кредитом становлять 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2,.2.3 цього Договору (п.п.1.5.2, 1.6, 1.7). Пунктом 2.3. договору про споживчий кредит №3969063 від 12.05.2021 передбачено порядок пролонгації (продовження) строку кредитування та нарахування процентів протягом періоду, на який продовжено строк кредитування. Так, за змістом п. 2.3.1 Договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту є такими: 3 дні - 3,00 %; 7 днів - 5,00 %; 15 днів - 10,00 %. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах (п. 2.3.1.2). З відомостей про щоденне нарахування та погашення за Кредитним договором №3969063 вбачається, що відбувалась пролонгація строку кредитування у відповідності до п. 2.3.1.2 Договору, а також, що позичальник [PERSON] здійснював сплату за пролонгацію договору відповідно до умов п. 2.3.1.1 Договору. Так, як слідує із вище вказаних відомостей, за період з 12.05.2021 по 27.05.2021 (15 днів) відсотки за укладеним Кредитним договором № 3969063 від 12.05.2021 нараховувались відповідно до п. 1.5.2 Договору - 2,00% від фактичного залишку кредиту, тобто по 100 грн за кожен день. Надалі, оскільки відповідач [PERSON] не здійснив погашення кредиту у визначений Договором строк, у відповідності до п. 2.3.1.2 Договору відбулась пролонгація на стандартних (базових) умовах відтак за період з 28.05.2021 по 24.06.2021 (28 днів), нараховувались відсотки відповідно до п. 1.6 Договору - 5,00% від фактичного залишку кредиту, тобто по 250 грн за кожен день. 24.06.2021 відповідачем [PERSON] вчинено дії, які передбачені п. 2.3.1.1 Договору та які продовжили строк кредитування на пільгових умовах, а саме сплачено частину тілу кредиту у розмірі 500 грн, процентів по кредиту - 2835 грн та комісію за пролонгацію у розмірі 500 грн, у зв`язку із чим у період з 25.06.2021 по 09.07.2021 (15 днів) нараховувались відсотки відповідно до п. 1.5.2 Договору - 2,00% від фактичного залишку кредиту, тобто по 90 грн за кожен день У зв`язку із тим, що відповідач [PERSON] не здійснив погашення кредиту у погоджений сторонами строк, у відповідності до п. 2.3.1.2 Договору відбулась пролонгація на стандартних (базових) умовах, відтак за період з 10.07.2021 по 10.08.2021 (28 днів), нараховувались відсотки відповідно до п. 1.6 Договору - 5,00% від фактичного залишку кредиту, тобто по 225 грн за кожен день. Таким чином, нарахування відповідачу [PERSON] відсотків за Кредитним договором №3969063 від 12.05.2021проводились за 90 днів, з яких: 15 днів - первинний строк кредитування; 15 днів - строк кредиту після пролонгації відповідачем на пільгових умовах; 60 днів - строк кредиту після пролонгації відповідно до п. 2.3.1.2 Договору на стандартних (базових) умовах, що повністю узгоджується з погодженими відповідачем умовами у Кредитному договорі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому Договором про споживчий кредит за №3969063 від 12.05.2021, належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 35 415 грн, з яких 4500 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за процентами 29 965,00 грн. заборгованість з комісії - 950 грн. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). На підставі вищевикладеного, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що майнові права позивача підлягають захисту, а тому позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит №3969063 від 12.05.2021 у розмірі 35 415,00 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Так, договірні відносини між адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підтверджені договором № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023. Як вбачається з Договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, укладеного між адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та Клієнтом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», Клієнт доручає, а адвокатським об`єднанням приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Згідно Заявки на надання юридичної допомоги №955 від 03.01.2024 та Витягу від 08.01.2024 з Акту №2 про надання юридичної допомоги, сторони за Договором № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», підписавши цю заявку погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. вартістю 4000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 3 год. вартістю 9 000 грн. 09.02.2024 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» оплатило на рахунок АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» 51 000 грн, призначення платежу - надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги, що підтверджується платіжною інструкцією АБ «Укргазбанк» № 413000008 від 09.02.2024. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підтверджується договором № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, заявкою на надання юридичної допомоги №955 від 03.01.2024, витягом 08.01.2024 з Акту №1 про надання юридичної допомоги та платіжною інструкцією № 0421260000 від 15.03.2024. Таким чином позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 13 000 грн. Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в Заявці та Витязі з Акту про надання правової допомоги, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved