Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] звернулася до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою від 20 серпня 2024 року Золочівського районного суду Львівської області цивільну справу за позовом [PERSON] , в інтересах якої звертається представник [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова. Оскільки згідно обліків відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області, громадянин Туреччини [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Знятий з реєстрації 08.05.2024. 27 вересня 2024 року за вх. №25727 вищезазначена справа надійшла на адресу Шевченківського районного суду м. Львова та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана для розгляду судді Білінській Г.Б. Ухвалою 27 вересня 2024 року позовна заява [PERSON] , в інтересах якої звертається представник [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнята до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 10 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 листопада 2023 року, зареєстрованим та виданим Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 10 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис №126. Позивач з відповідачем познайомились за допомогою соціальних мереж. Однак в процесі існування шлюбу виявилося що відповідач не має наміру створення сім`є та набуття прав та обов`язків подружжя. З відповідачем проживали та проживають окремо, спільного господарства не вели та за весь час шлюбу не набули спільного майна. Спільних дітей не мають. Шлюб носить лише формальний характер. Подальший сенс підтримувати сімейні відносини відсутні. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Позивач та її представник в судове засідання не прибули, однак від останніх поступила заяви, в якій вони просить слухати справу у їхню відсутністіь, позов підтримують. Відповідач в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не подавав, відзиву на позовну заяву ним подано не було. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, такий між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10 листопада 2023 року Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №126. Спільних неповнолітніх дітей подружжя не має. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні суд установив, що в процесі існування шлюбу позивачка з відповідачем проживали та проживають окремо, спільного господарства не вели та за весь час шлюбу не набули спільного майна. Спільних дітей не мають. Шлюб носить лише формальний характер. Подальший сенс підтримувати сімейні відносини відсутні. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідачки, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінити на дошлюбне « [PERSON] ». На підставі ст.110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved