Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Лисенко Андрій Олександрович звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест України», Треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Роман Іванович, в якій просить визнати виконавчий напис, який вчинив 01.02.2021 року Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис № 17562 про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Росвен Інвест Україна, код ЄДРПОУ 37616221, заборгованості за Кредитним договором № 003-20513-230611 від 23.06.2011 року в загальній сумі 22 656, 08 гривень таким, що не підлягає виконанню; стягнувши з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.02.2021 року Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис № 17562 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Росвен Інвест Україна заборгованості за Кредитним договором № 003-20513-230611 від 23.06.2011 року в загальній сумі 22 656, 08 грн. На підставі Виконавчого напису, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович 01.03.2021 року відкрив виконавче провадження № 64661170. Відповідно до договору від 24.06.2021 року приватний виконавець виконавчого округа міста Києва Табінський Олег Володимирович передав приватному виконавцю виконавчого округа м. Києва Мельнику Роману Івановичу на підставі ст. 42 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів матеріали виконавчих проваджень. Постановою від 10.05.2023 року приватним виконавцем виконавчого округа міста Києва Мельником Романом Івановичем було прийнято виконавче провадження № 64661170. Позивач вважає Виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, через що був змушений звернутись до суду із відповідним позовом, оскільки при вчиненні Виконавчого напису було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; сума заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією є по суті оспорюваною сумою та такою, що не визнана Позивачем як безумовна, що є обов`язковим для вчинення виконавчого напису нотаріусом; вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями не вбачається за можливе. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.10.2023 провадження у справі відкрито, витребувано докази. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.10.2023 застосовано заходи забезпечення позову. 27.02.2024 представником позивача до суду подано заяву, в якій останній просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що відповідно до п. 4.1 Договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 09 жовтня 2023 року сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи Адвоката за даним договором складає: 7 000, 00 грн. за надання правничої допомоги в суді першої інстанції. В судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. В запереченнях на клопотання щодо розміру судових витрат зазначив, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн. є надмірним. Вважав, що реальний обсяг витрат часу: консультація клієнта 0,5 год.; ознайомлення з документами 1 год; підготовка та подання позовної заяви з додатками 3 год.; підготовка клопотань 1 год. Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 01.02.2021 року Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис № 17562 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Росвен Інвест Україна заборгованості за Кредитним договором № 003-20513-230611 від 23.06.2011 року в загальній сумі 22 656, 08 грн. На підставі Виконавчого напису, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович 01.03.2021 року відкрив виконавче провадження № 64661170. Відповідно до договору від 24.06.2021 року приватний виконавець виконавчого округа міста Києва Табінський Олег Володимирович передав приватному виконавцю виконавчого округа м. Києва Мельнику Роману Івановичу на підставі ст. 42 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів матеріали виконавчих проваджень. Постановою від 10.05.2023 року приватним виконавцем виконавчого округа міста Києва Мельником Романом Івановичем було прийнято виконавче провадження № 64661170. Суду надано копію договору № 003-20513-230611 від 23.06.2011, укладеного між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] про відкриття кредитної лінії, що нотаріально не посвідчений. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи дотримання вимог законодавства щодо підстав видачі 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем виконавчого напису № 17562, суд прийшов до висновку про доведені порушення закону при його видачі з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2\~постанови Кабінету Міністрів України від\~\~29 червня 1999 року № 1172\~\~ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Отже, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахувала тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, не були чинними на час вчинення спірного виконавчого напису. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України\~від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ч.1\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що\~\~з\~\~дня виникнення\~\~права\~\~вимоги\~\~минуло\~\~не\~\~більше\~\~трьох\~\~років,\~\~а\~\~у відносинах між підприємствами, установами та\~\~організаціями\~\~-\~\~не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлені обставини, а також визнання позову відповідачем, дають підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №17562, вчиненого 01.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. Інші доводи позивача щодо наявності порушень при видачі оскаржуваного виконавчого напису заслуговують на увагу, але не спростовують висновків суду. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, сума судового збору підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. У статті 30 вищевказаного Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до договору №1 про надання правничої (правової) допомоги від 09.10.2023, адвокат Лисенко Андрій Олександрович зобов`язався надати правову допомогу [PERSON] с даній справі. Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 09 жовтня 2023 року сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи Адвоката за даним договором складає: 7 000, 00 грн. за надання правничої допомоги в суді першої інстанції. Відповідно до акту виконаних робіт від 26.02.2024 до договору №1 від 09.10.2023, адвокатом виконані наступні послуги: Консультація клієнта, узгодження стратегії по справі та підписання договору-1 год; підготовка та подання до Харківського районного суду Харківської області позовної заяви- 5 год.; підготовка та подання клопотання про витребування доказів 1 год.; підготовка та подання заяви про забезпечення позову 1 год.; підготовка та подання клопотання про проведення судового засідання без участі 1 год.; підготовка та подання заяви про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу 2 год. Для вирішення спірного питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду. Так у постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18 ВС дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, усі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved