Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням батька від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] із 18.08.2001 року по 21.06.2011 року. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . З 2010 року відповідач припинив проживати з ними однією сім`єю та почав проживати окремо. З того часу відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у її вихованні, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. 23.09.2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , з яким проживає до цього часу. Від шлюбу мають ще 2-х дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З часу її одруження син [PERSON] повністю перебуває на її з чоловіком повному утриманні, вони займаємось його вихованням, дбають про його фізичний та духовний розвиток. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться її навчанням та життям в цілому, при цьому жодних перешкод вона не чинила. Відповідач взагалі зник з життя свого сина, не зустрічається з ним, не спілкується і навіть не вітає його з днем народження та іншими святами. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Таким чином, відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 55). Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, позовні вимоги підтримують (а.с. 53). Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14.10.2011 року Гадяцьким РВ УМВС України в Полтавській області, [PERSON] народилася [INFO] в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області (а.с. 6, 7). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] та копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 22.07.2022 року органом 5319, [PERSON] народився [INFO] в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області, батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 9 - 11). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.09.2011 року у Бобрицькій сільській раді Гадяцького району Полтавської області, актовий запис № 02. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку виданої виконавчим комітетом Великобудищанської сільською радою вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). З копії акту обстеження матеріально-побутових умов № 187 від 05.06.2024 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Родина має земельну ділянку 0,47 га, земельний пай 2,54 га, автомобіль. З часу проживання на території Бобрицького старостинського округу вихованням [PERSON] , [INFO] , займається [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вихованням дитини не займається (а.с. 17). Згідно копії довідки № 113 від 05.06.2024 року наданої Веприцьким опорним ліцеєм Великобудищанської сільської ради Полтавської області вбачається, що [PERSON] займається вихованням сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю. Рідний батько вихованням сина не займається. За 2021 - 2023 навчальні роки батько з класним керівником не спілкувався, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням і вихованням своєї дитини. Цими питаннями займається лише мати (а.с. 18). З копії довідки № 114 від 05.06.2024 року наданої Веприцьким опорним ліцеєм Великобудищанської сільської ради Полтавської області вбачається, що [PERSON] дійсно навчався у Веприцькому опорному закладі загальної середньої освіти з 2021 року по 2023 рік (а.с. 19). Згідно характеристики наданої Веприцьким опорним ліцеєм Великобудищанської сільської ради Полтавської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , за період навчання з 2021 року по 2023 року зарекомендував себе як надзвичайно дисциплінований та вихований учень. Навчальним матеріалом володів на середньому рівні. Вихованням [PERSON] займалася мати та її родина. Батько [PERSON] - [PERSON] навчанням і вихованням не цікавився (а.с. 20). З довідки № 267 від 07.06.2024 року наданої державним навчальним закладом «Гадяцьке вище професійне аграрне училище» та характеристики вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається з 01.09.2023 року в ДНЗ «Гадяцьке вище професійне аграрне училище», денна форма навчання з професії «Слюсар з ремонту сільськогосподарського виробництва (категорія А1, А2, D1). Водій автотранспортних засобів (категорія С)». За час навчання зарекомендував себе як надзвичайно дисциплінований та вихований учень. Батько [PERSON] - [PERSON] навчанням і вихованням не цікавився (а.с. 21, 22). Згідно висновку органу опіки та піклування Великобудищанської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 268 від 29.08.2024 року визнано доцільним позбавити батьківських [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 57, 58). В порядку ст. 171 СК України суд вислухав думку неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який не пам`ятає свого рідного батька, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Своєю неявкою в судове засідання фактично підтвердила байдуже ставлення до дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, навмисне ухилення від їх виконання. Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не піклується про моральне виховання дитини, фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не проявляє батьківської турботи, матеріально не утримує, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах неповнолітньої дитини слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням його від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved