Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

08.02.2024 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів до відповідача, [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 27.02.2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2024 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників розгляду справи на 22.04.2024 року. 14.06.2024 року проведений перерозподіл справи іншому складові суду. Справа призначена до розгляду на 02.10.2024 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить: зменшити розмір стягуваних з нього аліментів за наказом Верхньодніпровського суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року, цивільна справа № 173/1911/23, на користь відповідачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] з часини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, звільнивши його від заборгованості зі сплати аліментів у сумі 20\~058 грн. 16 коп. Зменшити розмір стягуваних з нього аліментів за наказом Верхньодніпровського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2023 року, цивільна справа № 173/1513/23, на користь відповідачки на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] з часини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, звільнивши його від заборгованості зі сплати аліментів у сумі 24\~025 грн. 71 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне: з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] і донька [PERSON] , [INFO] . На підставі наказів Верхньодніпровського суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року, цивільна справа № 173/1911/23 і від 12 червня 2023 року, цивільна справа № 173/1513/23, з нього стягненні аліменти на користь відповідачки в розмірі по частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05.07.2023 року та з 31.05.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Про подання заяви про видачу судових наказів його не було належним чином повідомлено. Про судові засідання він повісток не отримував та був ознайомлений з рішенням суду лише в січні місяці 2024 року під час видачі постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідачка не повідомила його про намір в судовому засіданні стягувати аліменти на утримання дітей. Необхідність видачі судових наказів про стягнення аліментів відповідачка аргументує тим, що він не надає добровільної допомоги на утримання дітей. Але це не відповідає дійсності. Між ними існувала усна домовленість про сплату аліментів, яку він сумлінно виконував. І подача відповідачкою до суду заяв про стягнення з нього аліментів та ще в такому розмірі була для нього несподіванкою. Він регулярно сплачує аліменти, так як дбає про матеріальне забезпечення дітей. Такі виплати ставлять його в скрутне матеріальне становище. Згідно чинного законодавства при стягненні аліментів на двох дітей, сумарно аліменти складають 1/3 (33%) від доходу платника аліментів та діляться порівну на двох дітей, що складає 1/6 частину від заробітку платника аліментів на кожну дитину. Під час подання заяв про видачу судових наказів про стягнення аліментів на утримання дітей, відповідачка зазначила недостовірну інформацію з приводу добровільної допомоги на їх утримання, а подала заяви про стягнення аліментів не в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) на двох дітей, а на кожну дитину окремо, по частині на кожну дитину, чим ввела суд в оману, не повідомивши про наявність ще однієї дитини при винесені рішення про стягнення аліментів по кожній справі. І в результаті чого отримала більшу частку його доходів, ніж передбачено законодавством при наявності двох дітей. На сьогоднішній день він не має постійного доходу, не має роботи та перебуває у скрутному матеріальному становищі. В зв`язку з обманними діями відповідача в нього станом на 31.12.2023 року виникла заборгованість по аліментам на одну дитину - 24\~025.71 грн., на іншу дитину 20\~058.16 грн., що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка і представник відповідачки в судове засідання, не з`явились, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, згідно якої проти задоволення позовних вимог заперечують. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду спраив повідомлений належним чином. Відповідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстровану шлюбі. В період шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] і донька [PERSON] , [INFO] . За судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2023 року по справі № 173/1513/23, провадження № 2-н/173/417/2023 з позивача на користь відповідачки стягнені аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі часини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 31.05.2023 року і до досягнення донькою повноліття, що підтверджується копією судового наказу. За судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року по справі № 173/1911/23, провадження № 2-н/173/524/2023 з позивача на користь відповідачки стягнені аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі часини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05.07.2023 року і до досягнення сином повноліття, що підтверджується копією судового наказу. Прохаючи зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь відповідачки на утримання двох дітей, позивач посилається на те, що в нього було погодження з відповідачкою про надання утримання дітям в добровільному порядку, а також, що з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей у розмірі, який не передбачений чинним законодавством. І при поданні заяв про видачу судових наказів відповідачка приховала той факт, що вони мають двох дітей, подавши заяви про видачу судових наказів на кожну дитину окремо. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1,2 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України - Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України - Судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що чинним законодавством врегульоване питання про те, що у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, аліменти стягуються в єдиній \~частці. Нормами Сімейного кодексу України та нормами Цивільного процесуального кодексу України врегульований розмір стягнення аліментів на утримання двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів у випадку звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Судом встановлено, що в період шлюбу у сторін народилось двоє дітей, відповідно до вищенаведених правових норм відповідачка, з метою захисту своїх прав та прав дітей, повинна була звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу, або із позовом про стягнення аліментів на утримання двох дітей, оскільки на час звернення відповідачки із заявами до суду обидві дитини вже були народженими. Також у зверненнях до суду стягувачка аліментів, відповідачка у справі, виходячи із вищенаведених правових норм, повинна була зазначити, що вона з платником аліментів мають двох неповнолітніх дітей, оскільки зазначена обставина була достовірно відома відповідачці. І приховуючи дану обставину відповідачка допустила зловживання наданими їй правами. Так як, навіть якщо відповідачка хотіла отримувати аліменти лише на одну дитину, вона повинна була зазначити, що має із платником аліментів двох дітей і обґрунтувати з яких підстав вона подаючи заяву про стягнення аліментів на одну дитину, не ставить вимоги про стягнення аліментів на іншу дитину. Навіть якщо припустити, що батько надавав матеріальне утримання лише на одну дитину, а на іншу ні, і дана обставина стала підставою для подачі заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів лише на одну дитину. То подача заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на другу дитину з незначним інтервалом її подачі може свідчити лише про те, що відповідачка бажала отримувати аліменти на утримання двох дітей в більшому розмірі, ніж це передбачено законом при застосуванні способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. В свою чергу, суд погоджується з тим, що відповідачка має право ставити вимоги про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у більшому розмірі, навіть ніж той, який стягнений за двома вищевказаними судовими наказами, але в цьому випадку способом захисту порушеного права є не подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а подання позовної заяви з детальним обґрунтуванням необхідного розміру стягнення аліментів, та надання доказів про те, що діти потребують матеріального утримання у більшому розмірі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшений за позовом стягувача або платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану. Відповідно до ч.7 ст. 170 ЦПК України - У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Таким чином позивач наділений правом на подання зави про зменшення (зміну) розміру аліментів, стягуваних за судовим наказом. Тобто обраний ним спосіб захисту порушених прав передбачений чинним законодавством. Надаючи оцінку наданим сторонам доказам, з урахуванням обґрунтувань доводів та заперечень сторін, суд приходить до висновку, що існують підстави для зменшення розміру аліментів, стягуваних з позивача за двома судовими наказами, оскільки в зв`язку із прихованням відповідачкою інформації про наявність у сторін двох дітей та поданням нею заяв про видачу судових наказів про стягнення аліментів на кожну дитину окремо, призвело до стягнення з позивача аліментів за судовим наказом у розмірі більшому, ніж передбачено чинним Сімейним та Цивільно-процесуальним законодавством. А при повідомленні відповідачкою зазначеної вище інформації і подання заяв про видачу судових наказів на кожну дитину окремо, судові накази взагалі не були б видані. Тому позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню на утримання дітей за двома судовими наказами. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки позивачем поставлені вимоги про зменшення розміру стягуваних аліментів, а не про стягнення аліментів, стягнення аліментів у зменшеному розмірі відбувається з дати набрання рішенням законної сили, а не з дати звернення із позовом до суду. Вирішуючи позовні вимоги в частині звільнення позивача від заборгованості і сплати аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна із сторін має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України - \~За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як судом встановлено сторони мають двох неповнолітніх дітей та відповідачка звернулась до суду з заявами про видачу судових наказів про стягнення аліментів на утримання дітей і заявлені відповідачкою вимоги були задоволені. Відповідно до наведених вище правових норм батьки зобов`язані\~утримувати свою\~дитину до\~досягнення нею\~повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України - Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок сплати аліментів визначається законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника . Згідно ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В поданому позові позивач лише посилається на те, що він в добровільному порядку утримував своїх дітей, але будь-яких доказів на підтвердження даних обставин не надав. Також позивач не надав доказів того, що після винесення судових наказів змінились обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення. Обґрунтування позивачем позовних вимог в частині звільнення його від заборгованості зі сплати аліментів за тими підставами, що з нього стягнені аліменти в більшому розмірі ніж передбачено законом не є підставою для звільнення його від заборгованості. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином нормами Сімейного кодексу України , який є спеціальним для визначення розміру аліментів, не передбачено розміру аліментів, який суд повинен стягувати на одну, двох чи більше дітей. В кожному конкретному випадку суд керується обставинами, передбаченими ч. 1 ст. 182 СК України, та визначає розмір аліментів який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (дітей). Статтею 161 ЦПК України визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню на одну, двох чи більше дітей, лише при застосуванні способу їх стягнення у формі видачі судового наказу. Таким чином при відсутності надання доказів позивачем про утримання дітей в добровільному порядку, і що надане ним утримання було достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості з аліментів на утримання дітей, оскільки позивач зобов`язаний приймати участь у житті дітей, займатись їх вихованням, утриманням, бути обізнаним про життя дітей, в тому числі і про стягнення з нього коштів на утримання дітей. Тому заборгованість, яка виникла зі сплати аліментів, до зменшення їх розміру є власністю дітей і підстав для звільнення позивача від її сплати суд не вбачає. Відсутність у позивача роботи також не є підставою для звільнення від сплати заборгованості з аліментів, оскільки позивач є особою працездатного віку, може працювати, отримувати прибуток та зобов`язаний належним чином утримувати своїх дітей. Згідно наданих позивачем відомостей із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, позивач і раніше не отримував прибутків, або отримував їх в незначному розмірі, тому його матеріальний стан суттєво не змінився. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422.40 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення заявлених позовних вимог про зменшення аліментів і порушення прав позивача відбулось в результаті неправомірних дій відповідачки. В свою чергу, суд вважає за необхідне стягнути з позивача в рахунок держави недоплачену суму судового збору в сумі 2 422.40 грн., оскільки позивачем заявлені не дві, а чотири позовні вимоги, дві про зменшення розміру аліментів за двома судовими наказами, та дві про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів за двома судовими наказами, і у задоволенні останніх позовних вимог позивачеві відмовлено.

Outcome: partial