Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Заявниця 24.09.2024 звернулася до Володарського районного суду Київської області заявою та посилаючись ст. ст. 315-317, 430, 431 ЦПК України, просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця с. Кириківка Великописарівського району Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] у віці 66 років в селищі Мангуш Маріупольського району Донецької області, причина смерті атеросклеротична хвороба серця. Допустити негайне виконання рішення. Звернути судове рішення до виконання. Справу розглядати без її особистої присутності. 25.09.2024 судом відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 30.09.2024 о 09:10, з огляду на невідкладність такого розгляду. 30.09.2024 заявниця в судове засідання не з`явилася, просила суд провести розгляд справи за її відсутності, про що зазначила у своїй заяві. Про відкриття провадження та про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена в електронному кабінеті про що свідчать відповідні роздруківки ( а.с. 3, 24, 26). Заінтересована особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свого представника в розгляд справи не направили. Про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені в електронному кабінеті в ЄСІТС ( а.с. 23, 25, 27-28). Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Судом встановлено, що заявниця громадянка України [PERSON] , народилася [INFO] ( а.с. 9 ) і мала дошлюбне прізвище « [PERSON] » ( а.с. 10). У свідоцтві про її народження батьком зазначено - « [PERSON] » ( а.с. 9). 17 червня 2022 року на тимчасово окупованій території України окупаційною адміністрацією видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яким посвідчено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Кириківка, Великописарівського району, Сумської області у віці 66 років, про що внесено запис про смерть № 2398. Місце смерті донецька народна республіка першотравневий район смт Мангуш (а.с. 14). Довідка про причину смерті № 2398 від 14.06.2022, яка видана медичним закладом на тимчасово окупованій території України, вказує, що [PERSON] помер [INFO] , причиною смерті зазначено атеросклеротична хвороба серця ( а.с. 13). Наведене вказує, що заявниця, будучи родичем померлої особи правомірно ( ч. 1 ст. 317 ЦПК України) звернулася з заявою про встановлення факту смерті батька на тимчасово окупованій території до суду. Так, відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Як передбачено ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті, яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою. Разом з цим Верховним Судом роз`яснено, що положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Заявник незобов`язаний подавати суду письмову відмову органів ДРАЦС у здійсненні реєстрації народження/смерті (Постанова ВС від 27.09.2021 року у справі № 756/8168/21). Вимогами частини ч. 1 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Частина 4 зазначеної статті вказує, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Закон України від 21 квітня 2022 року № 2217-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України", яким зокрема внесено зміни до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", відповідно до якої будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Одночасно суд зазначає, що під час адміністративної реформи Верховна Рада України 17.07.2020 прийняла Постанову «Про утворення та ліквідацію районів» яка передбачає ліквідацію низки районів та утворення нових. Вона містить перелік районів та територіальних громад, які до них входять. На підставі цих змін Міністерство розвитку громад та територій України розробило новий Кодифікатор адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад (затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26.11.2020 №?290). Верховна Рада України постановила утворити у Донецькій області Маріупольський район (з адміністративним центром у місті Маріуполь) у складі територій Кальчицької сільської, Мангушської селищної, Маріупольської міської, Нікольської селищної, Сартанської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України та ліквідувати у Донецькій області: Амвросіївський, Бахмутський, Бойківський, Великоновосілківський, Волноваський, Добропільський, Костянтинівський, Лиманський, Мангушський, Мар`їнський, Нікольський, Новоазовський, Олександрівський, Покровський, Слов`янський, Старобешівський, Шахтарський, Ясинуватський райони. Мангушська селищна територіальна громада входить до складу Маріупольського району Донецької області ( селище Мангуш). Таким чином, судом встановлено, що смерть [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Кириківка, Великописарівського району, Сумської області, сталася на території селища Мангуш, Маріупольського району, Донецької області, частини України, яка тимчасово окупована російською федерацією ( [NUMBER] ), зокрема з 05.03.2022, відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309. За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 10 травня 2001 року у справі «Cyprus v. Turkey» (заява №25781/94) ЄСПЛ вказав, що «зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96).» Враховуючи, що заявниця [PERSON] позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті свого батька, у позасудовому порядку. Встановлення такого факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] . Одночасно слід зазначити, що частина 4 статті 317 ЦПК України зазначає, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Частиною другою статті 319 ЦПК України встановлено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до пункту 15 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, якщо державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про оголошення особи померлою або встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, надісланого судом, свідоцтво про смерть оформлюється та видається заявнику під час його звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Заявники щодо справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ такої категорії на підставі пункту 21 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved