Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Виклад позиції позивача. 02.04.2024 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування при виконкомі Брацлавської селищної об`єднаної територіальної громади Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи її тим, що її онука [PERSON] народилася [INFO] . Мати [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] . З 29.11.2023 року малолітня [PERSON] згідно наказу Служби у справах дітей Брацлавської селищної ради № 123 від 29.11.2023 «Про тимчасове влаштування» була влаштована у мою сім`ю [PERSON] де перебуває і по даний час. Батько [PERSON] , [INFO] , ніяким чином не піклується про свою доньку [PERSON] [INFO] , не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її успіхами в навчанні, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитини доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання освіти у зв`язку з чим створились умови, які шкодять інтересам дитини. Вихованням дитини [PERSON] [INFO] та матеріальним забезпеченням займається позивач. У зв`язку з цим, позивач звернулася до органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Брацлавської селищної ради Вінницької області, з проханням позбавити [PERSON] батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Відповідно до рішення виконавчого комітету Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 4 від 19 січня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Внаслідок цього, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 05.04.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третіх осіб. 11.06.2024 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Нечепуренко Г.І. на адресу суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі. Від представника третьої особи на адресу суду 11.06.2024 року надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у її відсутність. Від представника третьої особи на адресу суду 19.09.2024 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 23.09.2024 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. 24.09.2024 від представника позивача, адвоката Нечепуренко Г.І. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05.04.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.06.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судові засідання, що призначені на 17.09.2024 та 24.09.2024 року відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що були опубліковані 08.08.2024 та 17.09.2024 року. Про причини своєї неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв від останнього на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд, враховуючи ту обставину, що сторонам по справі були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Немирів, Вінницького району Вінницької області. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). [PERSON] померла [INFO] в с. Бугаків, Тульчинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Як вбачається із характеристики, виданої старостою Бугаківського старостинського округу від 04.12.2023 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із своєю дружиною [PERSON] та двома онучками, [PERSON] та [PERSON] . Проживають у власному будинку, має в користуванні присадибну земельну ділянку, утримує підсобне домашнє господарство. [PERSON] матеріально забезпечує родину, займається підробітками на будівництві, в даний час працює в охороні. За період проживання зарекомендував себе з позитивної сторони. Шкідливих звичок не має, спиртних напоїв не вживає (а.с.14). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Брацлавської селищної ради 01.12.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Як вбачається із характеристики, виданої старостою Бугаківського старостинського округу від 04.12.2023 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із чоловіком [PERSON] та двома онучками, [PERSON] та [PERSON] . Проживають у власному будинку, має в користуванні присадибну земельну ділянку, утримує підсобне домашнє господарство. [PERSON] не працює, займається вихованням онучок, приділяє їм більшу частину свого часу. Шкідливих звичок не має, спиртними напоями не зловживає. За період проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони, підтримує добрі стосунки в сім`ї та у спілкуванні з сусідами (а.с.16). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Брацлавської селищної ради від 19.01.2024 року № 4, встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.18-19). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Висновки суду Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання, тому з урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1211.20 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved