Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 29 травня 2021 року між ТОВ „Фінансова компанія „1 безпечне агентство необхідних кредитів та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики №78983151 у вигляді електронного документа, який був підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно умов даного договору позики відповідачу передано грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок. 14.06.2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені товариству з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів (далі ТОВ „ФК „ЄАПБ) на підставі Договору факторингу №14/06/21, яке набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які виявились боржниками ТОВ „Фінансова компанія „1 безпечне агентство необхідних кредитів, в тому числі й до відповідача [PERSON] .. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач в порушення у мов договору свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 48000 грн. (12000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 36000 грн. сума заборгованості за відсотками), які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Ухвалою суду від 13 червня 2024 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Наступного дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 09.07.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що позов відповідач визнає частково - у розмірі фактично отриманих коштів в сумі 12000 грн. Вимоги позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом вважає безпідставними, оскільки він перебуває у діючій частині прикордонних військ, охороняючи рубежі України фактично на лінії зіткнення з РФ, графік служби щільний, а тому повідомити фінансову установу про неспроможність оплатити кредити не мав можливості, а позивач в силу Законів України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон) та „Про споживче кредитування не має права стягувати з нього відсотки за користування кредитом. Зауважує, що не підписував жодних документів з товариством електронним підписом, оскільки їм не володіє. Того ж дня від позивача надійшов ще відзив на позовну заяву, де останній просить відмовити в задоволення позову та віднести судові витрати на рахунок позивача. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, суть якої зводиться до того, що всі права, набуті сторонами правочину за спірними договорами, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок їх укладення, підлягають виконанню. Зазначає, що позивачем доведено факт укладення відповідачем договору позики в електронній формі, а відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону, тому нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з підстав неповідомлення ним про те, що він є військовослужбовцем. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначає, що з 23.06.2023 року і по теперішній час є військовослужбовцем, а тому звільнений від нарахування процентів за користування кредитом в сумі 36000 грн. згідно ст. 15 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Наголошує, що надані йому Законом право на пільги ніхто не відміняв, а тому доводи позивача щодо того, що ненадання згідно переліку відповідних документів позбавляє його права на застосування норм Закону, є безпідставними. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 29 травня 2021 року між ТОВ „Фінансова компанія „1 безпечне агентство необхідних кредитів та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики №78983151 у вигляді електронного документа, який був підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно умов даного договору позики відповідачу передано грошові кошти в сумі 12000 грн. строком на 30 днів, з процентною ставкою 2.5% та з кінцевою датою повернення 28.06.2023 року, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок. 14 червня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені товариству з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів (далі ТОВ „ФК „ЄАПБ) на підставі Договору факторингу №14/06/21, яке набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які виявились боржниками ТОВ „Фінансова компанія „1 безпечне агентство необхідних кредитів, в тому числі й до відповідача [PERSON] . Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~ Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1055 ЦК України\~передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~(далі - Закон) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.\~\~Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством . Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.\~\~Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону\~\~ для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.\~\~Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Пунктом 12 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~передбачено, що електронний\~\~підпис - електронні дані, які додаються\~\~підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Відповідно до ст. 7 Закону оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.\~\~Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 14 Закону електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі\~\~ договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.\~\~Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~ електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 100 ЦПК України\~електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.\~\~Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис».\~Законом\~може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.\~\~Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Позивач на обґрунтування своїх доводів надав суду завірену копію Договору позики з додатком до нього від 29.05.2023, підписаного сторонами за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором n7CcPwg0P1 (а.с. 7-9). З матеріалів справи також вбачається, що відповідач має заборгованість за договором позики №78983151 на загальну суму 48000 грн. (12000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 36000 грн. сума заборгованості за відсотками). Однак, судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] Державної прикордонної служби України, що підтверджується службовим посвідченням [NUMBER] , довідками в/ч [NUMBER] та військовим квитком на ім`я [PERSON] .. Так, 24 лютого 2022 року відповідно до\~Закону України\~"Про\~правовий режим\~воєнного стану" в Україні введено\~режим воєнного стану. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла\~Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення"\~Цивільного кодексу України\~доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у\~період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк\~після його припинення або скасування\~у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),\~позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625\~Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.\~Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення"\~Закону України "Про споживче кредитування"\~доповнено пунктом 6-1, який містить аналогічні положення. Також забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 10561\~Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3\~Закону. Водночас, відповідно положень п. 15 ст. 14 Закону військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Таким чином, виходячи з вимог вищевказаних Законів, а також зважаючи на те, що відповідач є військовослужбовцем, суд приходить до висновку, що до нього необхідно застосувати норми п.14 ст.15 Закону та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 12000 грн., а нараховані позивачем проценти по в сумі 36000 грн. на підставі положень Закону стягненню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 3028 грн.. У відповідності\~до положень\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. За таких обставин, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (12000 х100:48000 = 25), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 757 грн. судових витрат по оплаті судового збору (3028 х 25 : 100 = 757).

Outcome: partial