Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ У липні 2024 року до суду надійшла позовна заява\~ [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2021 року та стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з моменту набрання рішенням суду в даній справі законної сили і до повноліття сина - [PERSON] , [INFO] . \~\~\~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Васильківського міськрайонного сулу Київської області від 19.05.2021 року було розірвано. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2021 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 19.02.2021 року і до досягнення сином повноліття. Коли син був менший, аліментів, які сплачував відповідач, вистачало на утримання дитини, з урахуванням того, що позивач також витрачала свої кошти на дитину. Проте, в міру дорослішання дитини, почали зростати витрати на її утримання. На даний час позивачу стало відомо про те, що відповідач офіційно працевлаштувався, має стабільно високий дохід, що на думку позивача свідчить про покращення його матеріального стану та можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій остання просить проводити розгляд справи без її участі, вимоги позову повністю підтримує та просить суд їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі\~статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом достовірно встановлено, що сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 10). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2021 року у справі № 362/935/21 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 листопада 2016 року у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів Цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 380. Цим же рішенням було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] \~в розмірі 2000грн., щомісяця, починаючи з 19 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.7-9). За клопотанням представника позивача ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2024 року було витребувано з Державної податкової служби у Київській області відомості про доходи відповідача [PERSON] . 01.10.2024 року на виконання вимог вищевказаної ухвали від Головного управління ДПС у Київській області надійшли відомості про з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору [PERSON] за період з 01.01.2021 року по 30.06.224 року . З огляду наданої відомості встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований ( в/ч [NUMBER] ) та отримує стабільний (достатній) дохід. Стаття 192 СК України\~визначає можливість зміни раніше визначеного на підставі рішення суду розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~статті 182 СК України, так і положень статей\~183,\~184 СК України. Отже, способом стягнення аліментів може бути їх присудження у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За відсутності імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, суд вбачає підстави для визначення розміру аліментів у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 року виклав висновок, в якому зазначено, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Відповідно до частини другої\~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Розмір аліментів з урахуванням\~статті 48 Конституції України\~має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд вважає, що раніше визначений рішенням суду від 19.05.2021 року розмір аліментів в сумі 2000 грн. є недостатнім для задоволення потреб дитини. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2023-2024 роках, швидких темпів зростання цін, визначений судом розмір аліментів, на думку суду, не відповідає життєвим потребам дитини у харчуванні, одязі, забезпеченні її розвитку тощо. А тому, розмір аліментів у частці від доходу платника аліментів у розмірі 1/4 частини є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку та доведеної матеріальної спроможності повинен сплачувати дитині, і який не призведе до порушення прав та інтересів відповідача. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним та співмірним з мінімальним розміром аліментів, що визначений законом та слугуватиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд вважає, що з урахуванням положень\~ст. 182 СК України\~мінімально визначений розмір аліментів на одну дитину має становити 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що може бути більшим, ніж встановлена тверда грошова сума за існуючим судовим рішенням. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначенні\~ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідач є здоровою, офіційно працевлаштованою особою зі стабільним доходом. Ним не надано доказів щодо неможливості сплати аліментів в частці від свого доходу, доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від його заробітку. Суд наголошує, що обов`язок утримувати спільного сина є рівною мірою обох батьків. При цьому суд враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження на того з батьків, з ким проживає дитини, у зв`язку з чим з`являється певний дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє з батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір. Враховуючи наведене, необхідно змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів з твердої грошової суми в розмірі 2000 грн. на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням\~постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~аліменти у новому розмірі необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.\~\~ При цьому, у зв`язку звільненням позивача від сплати судового збору на підставі, в силу вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved