Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", де третіми особами виступають: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 22.11.2021 р. позивачем долучена вказана позовна заява у новій редакції, в якій позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1330 від 02.09.2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною, яким звернуто стягнення на майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 4,00 кв.м., в т.ч. житловою - 19,10 кв.м., що розташована в будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Позов мотивований тим, що 26 червня 2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», був укладений кредитний договір № 279/ФКВ-07, згідно з яким [PERSON] отримала у банку кредит у розмірі 20 000,00 доларів США на строк до 25 червня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 26.06.2007 року між банком та [PERSON] , було укладено Іпотечний договір, згідно з яким [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру за [ADDRESS] , загальною площею 42,00 кв.м., житловою площею 19.10 кв.м., відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12 червня 2007 року за № 14862443. 02.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. №1330, яким звернуто стягнення на майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 4,00 кв.м., в т.ч. житловою - 19,10 кв.м., що розташована в будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Позивач повідомила, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва (справа №1414/2072/2012; провадження №2/1414/1633/2012 р.) стягнуто з [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Дельта Банк», розташованого у м. Києві, вул. Фрунзе, 39, код ЄДРПОУ: 34047020, заборгованість за кредитним договором № 279/ФКВ-07 від 26.06.2007 року в сумі 175 464, 31 грн. Вказану заборгованість було стягнуто станом на 19.03.2012 року. Вказала, що позивачка в період з 10.12.2013 року, зокрема до вересня 2014 року, щомісячно здійснювала погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 279/ФКВ-07 від 26.06.2007 року, що підтверджується квитанціями, що додані до матеріалів позовної заяви. Повідомила, що 12.09.2019 року приватний виконавець Баришніков А.Д. своєю постановою відкрив виконавче провадження № 60050051 з виконання виконавчого напису № 1330 виданий 02.09.2014 року. Про наявність оскаржуваного виконавчого напису дізналась лише в грудні 2019 року, після отримання Постанови приватного виконавця Баришнікова А. Д. про відкриття виконавчого провадження №60050051 від 12.09.2019 року. Всупереч вимог законодавства нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Позивач вказала, що не отримувала ні від іпотекодержателя, ні від нотаріуса письмову вимогу про усунення порушення, тому була позбавлена можливості вчасно бути проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення. Також зазначила, що відсутні докази того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірними. Вирішити вказане питання у позасудовому порядку неможливо, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 14.09.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. В судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку, встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача адвокат Павленко Н.М. надала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотніми поштовими повідомленнями проте, відзиву на позовну заяву не надав. Представник відповідача адвокат Семененко В.Б. надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, заперечував повністю проти задоволення позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус надіслала заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, заперечень щодо доводів позивача у позовні заяві суду не надала, ухвалення рішення залишила на розсуд суду на підставі наявних доказів. Третя особа приватний виконавець про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 02.09.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. виданий виконавчий напис № 1330, яким запропоновано звернути стягнення на майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Зазначене майно - квартира - яке на підставі іпотечною договору, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А.А. 26 червня 2007 року за реєстровим № 504, є забезпеченням виконання зобов`язань [PERSON] згідно кредитного договору № 279/ФКВ-07 від 26 червня 2007 року, - передане в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», код ЄДРПОУ 19357325, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. №36-6, н/р [NUMBER] в АТ «Дельта Банк», МФО 380236 (на підставі договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. 30 червня 2010 року за реєстровим №2258), строк платежу за яким настав 02 червня 2014 року. Сірок за який провадиться стягнення: 01 липня 2010 року по 02 червня 2014 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 315 147,76 гривень, в тому числі: сума заборгованості за кредитом - 16 666,67 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 197 959,44 гривень, сума заборгованості за відсотками - 9 866,36 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 117 188,32 гривень. Кошти, отримані віл реалізації вказаного нерухомого майна, перерахувати для погашення заборгованості на п/р [NUMBER] в AT «Дельта Банк», МФО 380236, ЄДРПОУ 34047020. Також стягнуто суму в розмірі плати за вчинення виконавчого напису, що становить 2500,00 гривень, сплачену стягувачем Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», яку запропоновано перерахувати для погашення заборгованості на п/р [NUMBER] в AT «Дельта Банк», МФО 380236, ЄДРПОУ 34047020. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса 12.09.2019 р. приватним виконавцем Баришніковим Артемом Дмитровичем відкрито виконавче провадження № 60050051, про що винесено відповідну постанову. В той же день приватним виконавцем Баришніковим А.Д. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме і не рухоме майно [PERSON] . Судовим розглядом також встановлено, що 26.06.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк та [PERSON] укладений Іпотечний договір, згідно з п. 1.1.1 якого за кредитним договором № 279/ФКВ-07 від 26 червня 2007 р. (а також будь-якими змінами та доповненнями до нього, в тому числі стосовно зміни процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо), укладеним між Іпотекодержателем і гр. [PERSON] , за умовами якого остання зобов`язана Іпотеко держателю до 25 червня 2016 р. повернути кредит у розмірі 20 000,00 доларів США, сплатити проценти за користування ним у розмірі 14,6% річних та штрафні санкції, у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором. Предметом іпотеки є однокімнатна квартира за [ADDRESS] , загальною площею 42,00 кв.м., житловою площею 19,10 кв.м., відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 12 червня 2007 року за № 14862443. Під час\~судового розгляду\~було встановлено,\~у зв`язку\~з неналежним\~виконанням позивачем\~умов кредитного\~договору,\~24.10.2012\~р.\~Корабельним районним\~судом м.\~Миколаєва було\~ухвалено заочне\~рішення у\~цивільній справі\~№ 1414/2072/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Вказаним рішенням позов ПАТ „Дельта Банк задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , що проживає в [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ Дельта Банк , розташованого у м. Києві, вул. Фрунзе,39, код ЄДРПОУ 34047020, заборгованість а кредитним договором № 279/ФКВ-07 від 26.06.2007 р. в сумі 175 464,31 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ Дельта Банк судових витрат в розмірі 1 754,64 грн., а разом - 177 218,95 грн. З названого вбачається, що банк використав своє право на дострокове виконання боргових зобов`язань у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов`язків, змінивши при цьому строк дії кредитного договору. Всупереч того, що за ініціативою банку був змінений строк виконання зобов`язань за кредитним договором № 279/ФКВ-07 від 26.06.2007 р. та ухвалено рішенням Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення заборгованості за вказаним договором з [PERSON] , позивач звернувся до приватного нотаріуса задля вчинення виконавчого напису про стягнення з відповідача боргу за цим же кредитним договором, зазначивши, що строк за який проводиться стягнення становить з 01.07.2010 р. до 02.06.2014 р. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.10.2012 р. позивачем [PERSON] сплачувалися кошти на погашення кредитної заборгованості згідно договору № 279/ФКВ-07 від 26.06.2007 р., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій від 10.12.2013 р., 26.05.2014 р., 13.02.2014 р., 13.03.2014 р, 01.07.2014 р., 22.04.2014 р, 30.08.2014 р., 29.07.2014 р. За такого відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем була безспірною. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок. Згідно з статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинної на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В оскаржуваному виконавчому написі, що вчиненому 02.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. за № 1330, зазначено що строк за який провадиться стягнення становить з 01.07.2010 року по 02.06.2014 року. При тому, що у 2012 році банк вже пред`явив вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Враховуючи те, що стягнення заборгованості за виконавчим написом провадиться з 01.07.2010 року, вказане свідчить про те, що відповідач наполягає на тому, що боржник не сплачував борг з цієї дати, а тому банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права. Отже, з дня виникнення у відповідача права вимоги до позивача минуло більше трьох років, що свідчить про пропущення статті 88 Закону України «Про нотаріат». Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає одну із обов`язкових умов вчинення нотаріусом виконавчого напису - безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності. Виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Однак приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості відповідача перед банком, оскільки під час вчинення виконавчого напису між сторонами існував спір щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, на думку суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності вимог, чим порушив норми Закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з ст.ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., а тому він підлягає до стягнення із відповідача. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved