Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

19.04.2024р. позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на її користь безпідставно отримані грошові кошти за виконавчим провадженням ВП № 68684975 у розмірі 18983 грн. 09 коп., а також понесені позивачем судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. та судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. Позов обґрунтований тим, що в провадженні приватного виконавця Якименка А.О. перебуває виконавче провадження № 68684975 за виконавчим написом № 34826, виданим 23.03.2021 року про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в розмірі 133\~026 грн. 96 коп. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2024 (справа 335/12784/23, провадження 2/335/848/2024) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 23.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головікіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 34826 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 133\~026 грн. 96 коп. Відповідно до листа приватного виконавця № 30878 від 27.02.2024 за ВП № 68684975 з позивача було стягнуто на користь відповідача 18983 грн. 09 коп. Вказані кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача як безпідставно набуті. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2024 матеріали вказаної цивільної справи було направлено до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 06.08.2024 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Посилався на те, що на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів. Загальна сума, яку вказує у своїй позовній заяві позивач не була перерахована в повному обсязі стягувачу ТОВ «Вердикт Капітал», не взято до уваги те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово. Відсутні докази розподілення коштів між стягувачем та приватним виконавцем. Також, відповідач подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, звертаючи увагу на незначну складність справи та вказуючи, що витрати в такому розмірі не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» становить надмірний тягар, що суперечить принципу розподілу таких витрат. 08.08.2024 представник позивача адвокат Трачук Н.І., надіслала заяву, сформовану в системі «Електронний суд», в якій зазначила, що позивач відмовляється від частини позовних вимог, в частині суми 2794,12 грн., у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти за виконавчим провадженням ВП № 68684975 в розмірі 15\~912, 28 грн., а також понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. та судового збору в розмірі 1211,20 грн. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис за № 34826 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 133\~026 грн. 96 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. від 19.01.2022 відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2024р. у справі №335/12784/23 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за реєстровим номером № 34826 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 133 026 грн. 96 коп. Згідно відповіді приватного виконавця Якименка А.О. від 27.02.2023 № 30878 на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 68684975 з примусового виконання виконавчого напису № 34826 від 23.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за реєстровим номером № 34826 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 133 026 грн. 96 коп. Станом на 27.02.2024 в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 18983,09 грн. Згідно розподілу, здійсненого приватним виконавцем на суму 18706,40 грн. з даних коштів перераховано: 1175,22 грн. - в рахунок сплати витрат виконавчого провадження, 1618,90 грн. в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, 15912,28 грн. в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням, які перераховано на рахунок стягувача ТОВ «Вердикт Капітал». Грошові кошти у розмірі 276,69 грн. приватним виконавцем розподілені не були, оскільки 15.02.2024 вищезазначене виконавче провадження було зупинено. Дані кошти знаходяться на рахунку приватного виконавця. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Як було зазначено на користь ТОВ «Вердикт капітал» було перераховано 15 912,28 грн. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з [PERSON] коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 15 912,28 грн. було безпідставним. Згідно ст.141 ЦПК України, з ТОВ Вердикт Капітал на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. Крім цього, позивач просила стягнути витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім цього, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір б/н про надання правничої допомоги від 29.12.2023 р. між [PERSON] та адвокатом Трачук Н.І., за яким передбачено, що вартість послуг виконавця визначається за домовленістю сторін та складає 1 година роботи виконавця 2000 гривень., квитанцію № 355633 від 15.04.2024 р. про сплату 4000,00 грн., Акт приймання-передачу виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги та представництво у межах цивільної справи № 335/4492/24 від 07.08.2024, в якому зазначено, що сторони досягли домовленості про вартість послуги за договором про надання правничої допомоги в розмірі 4000 грн. Аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд в постанові від 16.04.2020 р. у справі №727/4597/19 дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката мотивуючи тим, що дана справа є справою незначної складності, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» становить надмірний тягар, що суперечить принципу розподілу таких витрат. В постанові Верховного Суду від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, а також обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved