Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

В квітні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Позивачка надала заяву в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав заяву в якій позовні вимоги не визнав та просив розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Лише за наявності усіх передбачених ст. 199 СК України, умов, суд за приписами ст. ст. 182, 200, СК України, має визначити розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, при такому визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судовим наказом від 29 вересня 2020 року було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно витягу №667 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Довідкою відокремленого структурного підрозділу «Новомосковського фахового коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету» встановлено, що [PERSON] навчається у ВСП «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» з 01 вересня 2021 року, на 3 курсі денної форми навчання, на бюджеті. Відповідно до Довідки про доходи з 01 вересня 2023 року по 31 березня 2024 року [PERSON] доходи не отримує. Довідкою про заробітну плату встановлено, що [PERSON] , яка працює у ФОП [PERSON] отримала заробітну плату у розмірі 3550, 00 грн. за січень 2024 року, 3550, 00 грн. - за лютий 2024 року, 3550, 00 грн. за березень 2024 року. Згідно Листа від 23 вересня 2024 року Відділу обслуговування громадян №6 Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровські області, [PERSON] , [INFO] , станом на 23 вересня 2024 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відомості щодо розміру пенсії відповідача на час розгляду справи відсутні. Відповідно до відомостей з Трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] , останній 31 жовтня 2023 року був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України Наказом №12 від 31 жовтня 2023 року. Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 30 серпня 2024 року [PERSON] заробітну плату з 31 жовтня 2023 року не отримує. Таким чином, оскільки донька позивачки продовжує навчання та перебуває на її повному утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому позивачка звернулася до суду. Згідно із ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно Постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року, справа № 521/16268/18, зроблено висновок, що конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення 23-річного віку не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням, а також за наявності юридичного факту - наявності у батьків можливості надання такої допомоги. При вирішенні спору суд враховує, що відповідач на даний час знаходиться на пенсії,відомості про розмір якої відсутні,оскільки він пенсію тільки оформив, не працює та дохід не отримує. Тобто, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не має об`єктивної можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Крім того, суд враховує, що [PERSON] здобуває вищу освіту за державним замовленням на безоплатній основі за рахунок коштів державного бюджету, а додаткові витрати необхідні для навчання доньки, позивачем не підтверджені. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Outcome: dismissed