Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] від імені та в інтересах якої діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 листопада 1995 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від шлюбних взаємостосунків у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Перші роки сімейного життя були добрими. Позивач з відповідачем будували спільні плани на майбутнє та старались робити все для того, щоб їхні стосунки залишались міцними. З часом між сторонами почали виникати непорозуміння, їхні погляди на життя виявилися занадто різними, які призвели до розподу сім`ї. Відповідач більшість часу проживає за кордоном. Кожен із сторін має протилежні погляди на відносини в сім`ї. Наразі вони не ведуть спільне господарство, не спілкуються. Примирення між позивачем та відповідачем є неможливим та недоцільним. Просить, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 листопада 1995 року, після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак її представник адвокат Атаманюк Володимир Михайлович в позовній заяві клопотав вирішувати даний позов без його та позивача присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав, позивач не заперечує щодо заочного розгляду даної справи, то суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 18 листопада 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 553, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 8) У шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Із дослідженого у судовому засіданні встановлено, що перші роки сімейного життя у сторін були добрими, вони будували спільні плани на майбутнє, зміцнювали сімейні стосунки. Однак з часом між сторонами почали виникати непорозуміння із-за різних поглядів на життя, вони виявилися різними, що призвело до розпаду сім`ї. Відповідач більшість часу проживає за кордоном. Кожен із сторін має протилежні погляди на відносини в сім`ї. Сторони не ведуть спільне господарство, не спілкуються між собою. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи, судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Із дослідженого у судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, примиритися сторони не бажають, тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище " [PERSON] " як вона цього просить. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили таке підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved