Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.09.2021 року між нею та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2228. Від шлюбу дітей не має. Позивач зазначає, що через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя, сімейні відносини припинені, збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб укладений між сторонами 01.09.2021 року, актовий запис № 2228. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 травня 2024 року цивільну справу прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. На адресу суду 04.10.2024 року (вх. № 32649) надійшли письмові пояснення щодо позову за підписом представника відповідача адвоката Юрченко К.А. Згідно письмових пояснень представник зазначила, що відповідач не визнає доводів позивача з приводу дати фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначила, що позивач не надала доказів щодо того, що спільне господарство між сторонами не ведеться та є фактично припиненим з травня 2023 року. Зазначила, що з січня 2023 року по березень 2024 року між подружжям були теплі, доброзичливі та щирі стосунки, вони часто спілкувались в телефонному режимі. Протягом зазначеного часу подружжя обговорювало ремонт квартири та витрати щодо ремонту. З урахуванням викладеного представник зазначає, що доводи позивача з приводу того, що спільне господарство не ведеться з травня 2023 року є недоведеними та не відповідають дійсності. До письмових пояснень представником надано роздруківку листування між сторони (а.с. 41-45), та інші докази щодо нерухомості та працевлаштування відповідача (а.с.46-59). Чергове судове засідання у справі призначено на 07.10.2024 року, сторони до суду не з`явились. На адресу суду 07.10.2024 року (вх. № 32788) надійшла заява позивача [PERSON] щодо можливості розгляду справи за її відсутності, згідно якої зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.69). Представник відповідача [PERSON] адвокат Юрченко К.А. 07.10.2024р. також звернулась із заявою про слухання справи за її відсутності, згідно якої зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу відповідач визнає, строк на примирення не потрібен та просить в судовому рішенні врахувати обставини викладені в поясненнях щодо заперечень відповідача з приводу строку фактичного припинення шлюбних відносин (а.с.61-62). Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомленні, звернулись з заявами про слухання справи за їх відсутності, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01 вересня 2021 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2228. Свідоцтво про шлюб видане 01.09.2021 року, серія [NUMBER] (а.с.5). Згідно позовної заяви подружжя дітей не має. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач та відповідач звернулись на адресу суду з заявами про підтримку та визнання позовних вимог, з заявами про надання часу на примирення не звертались, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Щодо заперечень відповідача проти доводів позивача, що шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2023 року, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положення ст. 112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З урахуванням викладеного, враховуючи заперечення відповідача, відсутність достовірних та належних доказів щодо дати фактичного припинення шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту припинення шлюбних відносин з травня 2023 року. У зв`язку з цим, судом встановлено, що фактичні взаємини подружжя є припинені, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача на її користь витрат зі сплати судового збору, а відтак судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved