Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

02.08.2024 позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Колошкін І.А., через систему Електронний Суд звернувся до суду із позовною заявою до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка Ігоря Ярославовича, [PERSON] , третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, в якій, з врахуванням змін до позовної заяви, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2455, виданий 24.05.2024 приватним нотаріусом Львіського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. про стягнення боргу з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики на суму 1019730,12 грн. З огляду на вимоги п.2 вказаного договору, позивачем поверталась частина коштів, однак, оскільки вони з відповідачем були хорошими товаришами і довіряли один одному, то він не брав розписки. 26.07.2024 після того як [PERSON] встановив на своєму телефоні мобільний додаток Дія, йому стало відомо про відкриття приватним нотаріусом Білецьким І.М. виконавчого провадження від 07.07.2024 щодо виконання ним виконавчого напису №2455 від 24.05.2024, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. про стягнення з нього боргу. Вважає, що виконавчий напис видано незаконно і його слід визнати таким, що не підлягає до виконання з наступних підстав. З договору позики вбачається, що сума позики складала 1019730,12 грн., однак, як слідує з постанови приватного виконавця приватним нотаріусом видано виконавчий лист про стягнення з позивача боргу на суму 1485042,60 грн. Також зазначає, що виконавчий напис здійснено без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» та без первинних документів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості. Ухвалою судді від 12.08.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. надати копію виконавчого напису №2455, виданого 24.05.2024 приватним нотаріусом Львіського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., який міститься в матеріалах виконавчого провадження ВП [NUMBER]. 13.08.2024 представником приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. - адвокатом Кусим А.В. подано пояснення третьої особи щодо позову, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Зазначає, що нотаріус у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є неналежним відповідачем, з огляду на висновки, висловлені у постановах Верховного Суду. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач, зокрема, посилався на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, однак жодних належних, допустимих та достатніх доказів, на підтвердження того, що на момент вчинення виконавчого напису, позивач мав іншу заборгованість, ніж ту, про яку йдеться в останньому, суду не надано. 30.08.2024 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на наступне. Зазначає, що нотаріус у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є неналежним відповідачем. Так, 24.05.2024 ним вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , грошової суми в розмірі 1485042,60 грн. (що становить еквівалент 37200 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 24.05.2024), згідно договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. 05.07.2021 в реєстрі за №1136. Для вчинення зазначеного виконавчого напису, [PERSON] було подано: заяву від 24.05.2024 щодо вчинення виконавчого напису; договір позики, посвідчений 05.07.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В.; розписку [PERSON] від 05.07.2021 про отримання від [PERSON] грошових коштів в позику; вимогу про повернення боргу від 01.05.2024, надіслану [PERSON] 02.05.2024 цінним листом. 09.09.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Прокоп Ю.Р. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зважаючи на наступне. [PERSON] жодних належних, допустимих та достатніх доказів, на підтвердження того, що на момент вчинення виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. 05.07.2021 в реєстрі за №1136, позивач мав іншу заборгованість, ніж ту, про яку йдеться в останньому, суду не надано. Відтак, [PERSON] надав нотаріусу всі необхідні документи, які свідчать про безспірність суми заборгованості та можливість винесення нотаріусом виконавчого напису. Також [PERSON] поніс судові витрати по справі на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн., які просить стягнути з позивача. У судовому засіданні представник позивача Колошкін І.А. позов підтримав з підстав у такому наведених, просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Додатково зазначив, що нотаріус не вжив заходів для повідомлення [PERSON] про звернення [PERSON] до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову, з підстав наведених у поданому відзиві. Окрім цього, зазначила, що до позивача відповідачем була скерована не одна вимога, однак такі залишилися без реагування. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Судом встановлено, що 05.07.2021 між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1136, відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність грошові кошти в сумі 1019730,12 грн, що еквівалентно 37200 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1долар США - 27,4121 гривень). Грошові кошти, які є предметом цього договору передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору, що підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики. Відповідно до п.2 вказаного договору, зазначену суму позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцю готівкою в строк до 05.07.2022, без нарахування процентів (відсотків). Позичальник вправі повернути позику як повністю однією сумою, так і частинами протягом дії даного договору (з урахуванням курсових різниць (коливання) курсу національної валюти по відношенню до долару США, таким чином, щоб в кінцевому розрахунку загальна сума боргу, повернутого в національній валюті, була еквівалентна 37200 доларів США, перерахунок яких здійснюється станом на день повернення кожної частини поверненої суми позики. 24.05.2024 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я. з заявою, в якій, у зв`язку з неповерненням [PERSON] суми позики згідно договору позики від 05.07.2021, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1136, просив вчинити виконавчий напис про стягнення з [PERSON] грошової суми в розмірі, що становить еквівалент 37200 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 24.05.2024, згідно вказаного договору позики. Окрім заяви від 24.05.2024, для вчинення виконавчого напису [PERSON] подано приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Кулиняку І.Я. наступні документи: 1) договір позики від 05.07.2021, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1136; 2) розписку [PERSON] від 05.07.2021 про отримання від [PERSON] грошових коштів в позику; 3) вимогу про повернення боргу від 01.05.2024, надіслану на адресу [PERSON] цінним листом поштовою службою Укрпошта. 24.05.2024 виконавчим написом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я., зареєстрованим в реєстрі за №2455, на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат», пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 , запропоновано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 1 485 042,60 грн (що становить еквівалент 37200 доларів США) за офіційним курсом НБУ станом на 24.05.2024, згідно договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., 05.07.2021 в реєстрі за №1136. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 10.07.2024 відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я., зареєстрованого в реєстрі за №2455 від 24.05.2024 про стягнення за виконавчим написом з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми в розмірі 1 485 042,60 грн (що становить еквівалент 37200 доларів США) за офіційним курсом НБУ станом на 24.05.2024, згідно договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. 05.07.2021 в реєстрі за №1136. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон «Про нотаріат» №3425-XII. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено у главі 14 вказаного Закону та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону «Про нотаріат»). У статті 88 Закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону (в редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 (в редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік №1172). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку №1172. Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку №296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Верховний Суд у постановах від 11 жовтня 2023 року в справі №344/13138/21 (провадження № 61-5577св23), від 02 листопада 2022 року в справі №758/14101/16-ц (провадження № 61-17550св21), від 27 серпня 2020 року в справі №554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) прийшов до висновку, що в нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмової вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) вказала, відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Так, на підтвердження скерування вимоги про повернення боргу на адресу [PERSON] , [PERSON] подано приватному нотаріусу опис вкладення до цінного листа, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначена дата подання: 02.05.2024, та наявна відмітка про те, що таке підлягає поверненню відправнику - [PERSON] . Разом з тим, причини невручення вказаного поштового відправлення відсутні. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Прокоп Ю.Р. в судовому засіданні зазначила, що на адресу позивача відповідачем було скеровано кілька вимог, однак жодних належних та допустимих доказів такого надсилання до матеріалів справи не долучено. Отже, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 24.05.2024 №2455 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми в розмірі 1 485 042,60 грн були відсутні відомості щодо отримання [PERSON] за місцем його реєстрації/проживання вимоги про усунення порушень за договором позики, що позбавило останнього права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги позикодавця, що свідчить про порушення приватним нотаріусом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог [PERSON] до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я., суд зазначає наступне. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема, позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед стягувачем, яка вказана у виконавчому написі. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Зазначене узгоджується із висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №200/3452/17. Таким чином, оскільки у даній справі належним відповідачем є [PERSON] , позовні вимоги до останнього підлягають задоволення. Разом з тим, враховуючи те, що приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. є неналежним відповідачем, в задоволенні позовних вимог до такого необхідно відмовити. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , з останнього в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211,20 грн. Щодо клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Прокоп Ю.Р. про стягнення з позивача понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved