Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третіх осіб. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Харківського міського округу Бондаренко О.В., служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про поділ спадкового майна. Позовна заява, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, мотивована тим, що вона, [PERSON] є донькою, померлого [INFO] [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на автомобіль марки та моделі LEXUS LX 570, 2008 року випуску, тип ТЗ - Загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 26.11.2016 року Центром 8041 на ім`я спадкодавця на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] . Спадкоємцями по закону є вона, донька померлого - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній син померлого - [PERSON] , [INFO] , законним представником якого є його мати, [PERSON] , [INFO] . За життя її батько заповіту не складав. Згідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, інших спадкоємців за законом - не має. 11 жовтня 2021 року ПН ХМНО Бондаренко Ю.В. їй було видано свідоцтво на 1/2 частину автомобіля марки та моделі LEXUS LX 570, 2008 року випуску, тип ТЗ - Загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 26.11.2016 року Центром 8041 на ім`я спадкодавця на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] по спадковій справі №7/2021 року, №1700. Згідно до відповіді від 16.11.2021р. нотаріуса Бондаренко Ю.В. на заяву від 16.11.2021, на 1/2 частину вказаного майна нотаріусом не видано свідоцтва про право спадщини за законом іншому спадкоємцю. Законний представник неповнолітнього спадкоємця звернувся до ПН ХМНО з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво на 1/2 частину спадкового майна, автомобіля моделі LEXUS LX 570, 2008 року випуску, тип ТЗ - Загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] не отримала. До того ж, на її пропозицію, яка була направлена законному представнику малолітнього спадкоємця, одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину автомобіля LEXUS LX 570, 2008 року випуску, тип ТЗ - Загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 26.11.2016р. Центром 8041 на ім`я спадкодавця на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та поділити спадковий автомобіль в добровільному порядку - ухиляється. При зверненні до Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській області про перереєстрацію на її ім`я 1/2 частини автомобіля LEXUS LX 570, 2008 року випуску, тип ТЗ - Загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 26.11.2016р. Центром 8041 в порядку спадкування за законом - їй було відмовлено з посиланням на п.6, п.8, п.15, п.23. Спадковий автомобіль та технічний паспорт на автомобіль знаходиться у законного представника малолітнього спадкоємця [PERSON] , яка користується спадковим автомобілем, натомість не отримала свідоцтво про право на спадщину та не бажає в добровільному порядку перереєструвати та поділити спадковий автомобіль. Позивач як спадкоємець не може користуватися спадковим майном, не може зареєструвати свою частку, не може розпорядитися нею. Тому, позивач просить суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог: - в порядку поділу спадкового майна, припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину автомобіля, що належить [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.10.2021р.. - визнати за відповідачем право власності на автомобіль марки та моделі: LEXUS LX 570, 2008 року випуску, тип ТЗ - Загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , в цілому. - стягнути з [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 427 199 грн. 35 коп.. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача та третіх осіб. В судове засідання [PERSON] та її представник не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , та її представник не з`явились, надали суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутністю. Позовні вимоги позивача не визнали та просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на підставі зазначені у відзиві та у додаткових поясненнях до відзиву. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] не перешкоджає у користуванні спадкового майна спадкоємцю [PERSON] в зв`язку із чим не має предмету спору у даній справі. [PERSON] на даний час станом на 25.09.2024р. не отримала свідоцтва про прийняття спадщини на спадкоємця неповнолітнього [PERSON] в зв`язку з постійними ракетними атаками м.Харків, де відкрито спадкову справу. Тому, на сьогодні [PERSON] не має право приймати будь-яких рішень щодо майна, яке є в спадковій справі, тому, в частині вимог позивача, щодо відшкодування або визнання права власності на таке майно є передвчасним та підлягає відмові у повному обсязі. Позивач завчасно звернулась до суду з вимогами про поділ спільного спадкового майна, без наявного спору про право. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бондаренко Ю.В. не з`явилась, надала суду заяву, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору служби у справах дітей Кам`янської міської ради не з`явився, надав суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності. III. Процесуальні дії по справі. 10 січня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 20 жовтня 2023 року ухвалою суду клопотання представника позивача про призначення експертизи задоволено. Призначено авто-товарознавчу експертизу. Провадження у цивільній справі зупинено на час проведення експертизи. 08 травня 2024 року ухвалою суду провадження у цивільній справі поновлено. 03 вересня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та надані суду докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Відповідно до свідоцтва про народження, що повторно видане 01 листопада 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис №4807 (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 20 березня 2021 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис 5188 (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на автомобіль марки та моделі LEXUS LX 570, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 26.11.2016 року Центром 8041 на ім`я спадкодавця, що підтверджується довідкою про надання інформації №31/20-1044, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Харківській області Головного сервісного центру МВС від 25.03.2021 та витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 25.11.2021р. (а.с.16-17, 20-21). За даними Витягу №66795059 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.10.2021р. приватним нотаріусом Бондаренко Ю.В. була заведена спадкова справа №7/2021 після смерті [PERSON] (а.с.20-21). В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2021 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бондаренко Ю.В., відповідно до якого вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON] , а саме транспортного засобу марки та моделі Lexus LX 570, 2008 року випуску, тип ТЗ - Загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 26.11.2016р. Центром 8041 ні ім`я спадкодавця на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , є його донька - [PERSON] , [INFO] , - на 1/2 частку у спадщини та його син - [PERSON] , [INFO] , - на 1/2 частку у спадщині. Дане свідоцтво на 1/2 частку вказаного майна видано спадкоємцю - [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку вказаного майна ще не видано. Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі №1700 (а.с.22). 16 листопада 2021 року представник [PERSON] із заявою звернувся до приватного нотаріусу Бондаренко Ю.В., в заяві просив надати інформацію з-приводу того, хто звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини (а.с.23). За змістом відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бондаренко Ю.В. про склад спадкоємців №118/02-14 від 16.11.2021р. вбачається, що окрім, [PERSON] , спадкоємцем на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на частку квартири видано 06 жовтня 2021 року за реєстровим №1680 спадкоємцю - [PERSON] , Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна ще не видано. Свідоцтво про право на спадщину на частку транспортного засобу видано 11 жовтня 2021 року за реєстровим №1700 спадкоємцю - [PERSON] , Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна ще не видано (а.с.24). Також в матеріалах справи міститься пропозиція надіслана представником [PERSON] - [PERSON] законному представнику неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] в якому пропонується отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/2 частину транспортного засобу LEXUS LX 570, 2008 року випуску, тип ТЗ - Загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 26.11.2016р. Центром 8041 на ім`я спадкодавця на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та поділити спадковий автомобіль в добровільному порядку (а.с.25-26). При зверненні до Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській області про перереєстрацію на ім`я [PERSON] 1/2 частини автомобіля LEXUS LX 570, 2008 року випуску, тип ТЗ - Загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 26.11.2016р. Центром 8041 в порядку спадкування за законом - йому було відмовлено з посиланням на п.6, п.8, п.15, п.23 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388. А саме зазначено, що для перереєстрації транспортного засобу необхідно надати пакет документів (відповідно до п.8 Порядку), разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, квитанціями про сплату послуг, згодою співвласника (відповідно п.6 та п.23) та транспортний засіб для проведення експертного дослідження (відповідно п.15 Порядку) (а.с.27-28). Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №4187-23 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №208/10327/21, складеного 09.02.2024 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки Lexus LX 570, 2008 року випуску, тип КТЗ - загальний легковий універсал -В, ідентифікаційний номер VIN [NUMBER] , об`єм двигуна 5663 см куб., станом на дату проведення дослідження, а саме на 26.01.2024, складала 854398,67 грн.. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 1273 ЦК України батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, суд не приймає до уваги, посилання представника відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , щодо не отримання [PERSON] станом на 25.09.2024р. свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки даний факт не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. До схожих висновків дійшов Верховний Суд у справі № 243/6275/16-ц у постанові від 22 січня 2020 року. Відповідно до статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Виділ (поділ) між спадкоємцями частки спадщини в натурі проводиться з огляду на сукупність об`єктів, що складають спадщину, їх вартість з урахуванням можливого виділу в натурі такої частки. Такий виділ (поділ) не повинен порушувати права та законні інтереси спадкоємців. Якщо виділ (поділ) частки спадщини неможливий, то спадкоємець може отримати від іншого спадкоємця грошову компенсацію вартості цієї частки. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02.02.2024 року у справі № 524/8320/21. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до приписів статті 365 ЦК України, право особи на частку у спільному може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 зауважувала, що не є примусовим набуттям права приватної власності стягнення з одного співвласника такого майна компенсації на користь іншого співвласника, який відмовляється від своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, щоб врегулювати конфлікт щодо користування та розпорядження нею. Більше того, суд не позбавляє відповідача його частки у праві на це спільне майно, а через рішення про стягнення з останнього відповідної компенсації збалансовує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , про поділ спадкового майна, є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 722,91 грн.. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 14 028,32 грн.. Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В матеріалах справи містяться: акт №4187-23 здачі-приймання висновку експерта №4187-23 за ухвалою від 20.10.2023 у цивільній справі № 208/10327/21 від 13.03.2024, відповідно до якого вбачається, що загальна вартість експертизи складає 14 028,32 грн.; квитанція №63К4-СР0Р-К7КВ-02М1 від 20.12.2023р. у розмірі 9560,00 грн., призначення платежу: проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №4187-23 по цивільній справі №208/10327/21; квитанція №15В9-9ХЕ2-В3М2-КР7В від 12.03.2024р. у розмірі 4 469,12 грн., призначення платежу: проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №4187-23 по цивільній справі №208/10327/21. Згідно ч.ч.7, 8, 9 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача у відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи слід стягнути кошти у розмірі 14 028,32 грн.. Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн.. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В матеріалах справи є документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн., представник позивача надає у якості доказу: договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 30.08.2023р.; акт виконаних робіт від 21.06.2024 року за Договором б/н про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 30.08.2023р.; рахунок №216 від 21.06.2024 року за договором про надання юридичних послуг б/н від 30.08.2023р.; прибутковий касовий ордер №1/1 від 21.06.2024 року, відповідно до якого вбачається, що [PERSON] сплатила за договором про надання правової допомоги б/н від 30.08.2023р. грошові кошти у розмірі 24 000,00 грн.. У зв`язку з вищезазначеним, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн.. Враховуючи викладене та

Outcome: approved