Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з лютого 2022 року по червень 2024 року в сумі 70808,75 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що судовим наказом Городоцького районного суду від 10.02.2022 у справі №672/60/22 з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки всіх видів доходів щомісячно для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2014 до досягнення дитиною повноліття. На даний час зазначений наказ перебуває на примусовому виконанні. Протягом періоду стягнення аліментів відповідач кошти на утримання дитини виплачував нерегулярно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з лютого 2022 року по червень 2024 року. Згідно інформації Городоцько-Ярмолинецького відділу ДВС від 24.07.2024 №6877 розмір заборгованості станом на 01.07.2024 складає 70808,75 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 70808,75 грн за вказаний період. В судове засідання позивачка та її представниця не з`явились. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Попередньо через свого представника - адвоката Чухась М.С. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, двічі належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відзив не подав. Враховуючи вимоги ч.1 ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача на розгляд справи за відсутності відповідачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що судовим наказом Городоцького районного суду від 10.02.2022 у справі №672/60/22 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки всіх видів доходів щомісячно для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2014 до досягнення дитиною повноліття. На даний час зазначений наказ перебуває на примусовому виконанні у Городоцько-Ярмолинецькому відділі ДВС у Хмельницькому районі, згідно інформації якого заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01.02.2022 по 31.06.2024 складає 70808,75 грн (а.с.3). При встановленні обставини наявності та розміру заборгованості по сплаті аліментів, суд бере до уваги наявність в матеріалах справи вказаної довідки головного державного виконавця Ксендзової І. про заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, в якій відображено наявність і розмір заборгованості по сплаті аліментів відповідного виду. Дана обставина не спростована відповідачем. Згідно ч. 3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст.196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від платника причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, відповідач суду не надав, його вина у виникненні заборгованості не спростовано. Разом з тим, суд погоджується із розміром нарахованої позивачем неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Так, як вбачається з позовної заяви, розрахована позивачкою неустойка (пеня) за несвоєчасне виконання відповідачкою зобов`язань зі сплати аліментів за період з 01 лютого 2022 по 31 червня 2024 року значно перевищує 100 відсотків заборгованості, тобто розмір відповідальності за прострочення сплати аліментів, встановлений ч.1 ст.196 СК України, і становить 280 499, 22 грн. Вказаний розрахунок не оспорений стороною відповідача. Відтак, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з вказаний період у розмірі 100% суми заборгованості по аліментах, що становить 70808, 75 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved