Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Представник позивача, адвокат Дашко А.А., звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись у його обґрунтування на те, що вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2023 року, який набув чинності, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні відносно позивача кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, внаслідок чого відповідачу було призначене покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вищевказаним вироком суд встановив: «03.09.2023,\~близько в 18:00 години,\~ [PERSON] , [INFO] , прийшов у двір будинку [ADDRESS] ,де зустрів раніше не знайомого [PERSON] , [INFO] з яким у нього стався словесний конфлікт. Під час зазначеного конфлікту у [PERSON] \~раптово виник умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень [PERSON] , з мотивів гострої неприязні до нього. Після чого, [PERSON] ,\~в той же день, близько 18.37 години, знаходячись у\~дворі будинку [ADDRESS] ,\~реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, направлений на спричинення [PERSON] легких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього,\~підійшов до останнього та\~діючи умисно,\~усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень,\~умисно наніс один удар головою в ділянку обличчя [PERSON] . В результаті протиправних дій [PERSON] ,\~потерпілому [PERSON] було\~спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна та зглаженість контурів спинки носа,\~які згідно\~висновку\~судово-медичної експертизи №1616 від 06.10.2023 року, за своїм характером відносяться до\~ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.» Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач був вимушений витрачати гроші на оплату послуг видачі висновків спеціаліста (акту) від Криворізького відділу СМЕ на суму 313,01 грн та на професійну правничу допомогу під час досудового та судового розгляду кримінального провадження № 12023046730000371 від 20.03.2023 в розмірі 4600,00 грн. З моменту вчинення кримінального проступку позивач зазнавав фізичного болю, адже удар в ніс є доволі болючим, несподіваним та таким, який залишає видимі наслідки, а саме садна та синці. Варто зауважити, що область пошкодження знаходиться на обличчі, яке є видиме для оточуючих і викликало численні запитання від людей, що призвело до душевних страждань потерпілому. Інцидент стався на вулиці, де споглядачами скоєння кримінального проступку були люди, що також додало душевних страждань потерпілому. У позивача, після побиття, розвинулось почуття постійного страху, переслідування та зовнішнього спостереження. Позивач перебуваючи під тиском постійного страху за своє життя та здоров`я, побоювався виходити з квартири, був вимушений протягом тривалого часу припинити прогулянки та походи по магазинах з метою придбання необхідних продуктів та речей. Думки про виниклу ситуацію викликали в позивача тривогу та острахи, так як він та відповідач фактично проживають в одному мікрорайоні, вважав, що він знову безпричинно міг напасти на нього. Внаслідок завданих відповідачем тілесних ушкоджень позивач зазнав значної моральної шкоди,яка виразилась у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, а також вимагало від нього додаткових зусиль,витрат часу на проведення експертизи та спілкування з представниками правоохоронних органів. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 12000,00 грн. Крім того позивач поніс витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн. На підставі викладеного просив суд стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] як відшкодування завданої моральної шкоди 12000 грн, як відшкодування завданої матеріальної шкоди 4913,01 грн, витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн та судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Ухвалою суду від 12 березня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін Не погоджуючись із поданим позовом, представник [PERSON] адвокат Щербачов А.П. подав суду письмові пояснення в яких позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 5000,00 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Дашко А.А. в судове засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Щербачов А.П. в судове засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги визнають частково. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що 18 жовтня 2023 року вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який набув чинності 17.11.2023, [PERSON] , [INFO] визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, зі сплатою на користь держави При цьому вказаним вироком суду від 18 жовтня 2023 року було встановлено, що 03.09.2023,\~близько в 18:00 години,\~ [PERSON] , [INFO] , прийшов у двір будинку [ADDRESS] ,де зустрів раніше не знайомого [PERSON] , [INFO] з яким у нього стався словесний конфлікт. Під час зазначеного конфлікту у [PERSON] \~раптово виник умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень [PERSON] , з мотивів гострої неприязні до нього. Після чого, [PERSON] ,\~в той же день, близько 18.37 години, знаходячись у\~дворі будинку [ADDRESS] ,\~реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, направлений на спричинення [PERSON] легких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього,\~підійшов до останнього та\~діючи умисно,\~усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень,\~умисно наніс один удар головою в ділянку обличчя [PERSON] . Спричинення наведених у вироку тілесних ушкоджень [PERSON] з боку [PERSON] підтверджуються висновком експерта № 1616 від 06.10.2023 року, долученим до справи представником позивачки. При цьому цивільний позов в рамках даної кримінальної справи [PERSON] до обвинуваченого не заявлявся. Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На підставі ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, за загальним правилом відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому за ч. 5 ст. 23 ЦК моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. На підставі наведених правових норм та встановлених обставин справи вбачається, що у судовому засіданні було доведено наявність цивільно-правової відповідальності відповідача перед позивачем з відшкодування завданої протиправними діями [PERSON] моральної шкоди [PERSON] внаслідок вчинення кримінального правопорушення відносно позивача. Вирішуючи питання про розмір спричиненої [PERSON] кримінальним проступком шкоди [PERSON] суд виходить із засад розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок кримінального правопорушення, тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених [PERSON] , які завдали останньому фізичного болю, отриманого психологічного стресу, відсутність проведення відшкодування з боку [PERSON] до теперішнього часу, істотність змін укладу життя позивача на час до одужання від протиправно завданих тілесних ушкоджень. Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи встановлені обставини справи, на переконання суду розмір відшкодування завданої [PERSON] ушкодженням його здоров`я душевних стражданнях, яких він зазнав через протиправну поведінку відносно нього, в рахунок відшкодування моральної шкоди з боку [PERSON] повинен дорівнювати саме 5000,00 грн., що відповідатиме спричиненій [PERSON] моральній шкоді через перенесені ним душевні страждання та фізичний біль. На підставі переліченого вмотивування, суд дійшов переконання, що поданий [PERSON] позов підлягає в цій частині частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, в сумі 5000,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь [PERSON] майнової шкоди, суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. Отже, потерпіла особа від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути їй компенсовані, та таке право залишається у потерпілої особи незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року по справі № 598/1781/17. Так згідно із ч. 1 ст. 126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Таким чином суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, тому це питання може бути вирішене ухвалою суду. При цьому потерпілий може повторно звернутися із клопотанням про розподіл судових витрат до суду з метою вирішення питання про витрати на правничу допомогу, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено КПК, тому оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню вироком (ухвалою) суду, повинні бути вирішені судом, який виніс остаточне рішення у такому кримінальному провадженні. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року по справі № 598/1781/17. Таким чином суд звертає увагу на те, що фактично посилання [PERSON] на завдану йому матеріальну шкоду зводяться до відшкодування понесених ним витрат на адвоката за надану йому правову допомогу з метою притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] . Отже, в сенсі наведеного обґрунтування, витрати на правничу допомогу [PERSON] в рамках кримінального провадження відносно [PERSON] не є майновою шкодою в розумінні ст. 22, 1166 ЦК, тому в частині їх стягненняі в розмірі 4600,00 грн слід відмовити.. З огляду на викладене вмотивування, вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] майнової шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 313,01 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Вивчивши матеріли справи, суд встановив, що 12 лютого 2024 року між [PERSON] та адвокатом Дашко А.А. укладено договір про надання правової допомоги, та надано акт №1 приймання-передачі наданих послуг, які становлять 5000,00 грн. Суд встановив, що [PERSON] були фактично понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., які були підтверджені матеріалами справи. Отже, з оглядуна зазначені норми процессуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 5000грн.були доведені відповідно до вимог ст.137,141ЦПК,\~як такі, що пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості, виходячи із значення вирішення даного позову для [PERSON] , внаслідок чого суд відхиляє посилання [PERSON] на необхідність зменшення його розміру. В той же час суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] були судом задоволені частково, внаслідок чого згідно із ст. 141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу відповідно до розміру задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 1570,69 грн. Згідно із ст. 141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь відповідача, відповідно до розміру задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 380,48 грн.

Outcome: partial