Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього заборгованість за : -кредитним договором №101340781 в розмірі 20875 грн, з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15370 грн сума заборгованості за відсотками, 500 грн. заборгованість за комісією; -за кредитним договором №6771424 в розмірі 20170 грн, з яких : 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу , 14820 грн сума заборгованості за відсотками, 350 грн. заборгованість з комісією; -за договором позики №78165611 в розмірі 15256,82 грн., з яких : 2762,20 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 12494,62 грн. сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позову зазначено, що 01.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №6771424. Кредитний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. 26.12.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 26122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 26.12.2023 року до Договору факторингу № 28092023 від 26.12.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20170 грн, з яких : 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14820 грн сума заборгованості за відсотками, 350 грн. заборгованість з комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.12.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 02.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №101340781. Кредитний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. 26.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 26122023 , у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 26.12.2023 року до Договору факторингу № 28092023 від 26.12.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 20875 грн, з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15370 грн сума заборгованості за відсотками, 500 грн. заборгованість за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.12.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Також, 07.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №78165611. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу за плату належні йому Права Вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - права Вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №20 від 20.03.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 15256,82 грн, з яких : 2762,20 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 12494,62 грн. сума заборгованості за відсотками. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора (ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів»), вони б були перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення існуючої заборгованості. Позивач стверджує, що [PERSON] має перед ним непогашену заборгованість за Договором позики №78165611в розмірі 15256,82 грн. Вищезазначений Договір позики укладений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним цифровим підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаними договорами в розмірі 56301,82, яку позивача просить стягнути та судові витрати в розмірі 3028 грн (а.с. 1-6). 18.07.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. 22.07.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові зазначив, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 01.10.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 01.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №6771424, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, за яким останній отримав кредит у сумі 5000 грн ( п. 1.2. договору) строком на 120 днів ( п.1.3 договору), пільговий період складає 30 днів ( 1.3.1) та 1320 грн відсотків, які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду ( п.1.5.2.). Поточний період складає 90 днів ( п.1.3.2), відсотки у такий становлять 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день, тобто на суму 13500 грн ( 1.5.3.). Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк складає 20170 грн ( п.1.5.). Пунктом 1.5.1 договору передбачено комісії 350 грн. Кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 545708*32 ( п.2.1. договору) (а.с. 20-27). Разом з тим, 02.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101340781, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, за яким останній отримав кредит у сумі 5000 грн ( п. 1.2. договору) строком на 120 днів ( п.1.3 договору), пільговий період складає 30 днів ( 1.3.1) та 1875 грн відсотків, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду ( п.1.5.2.). Поточний період складає 90 днів ( п.1.3.2), відсотки у такий становлять 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день, тобто на суму 13500 грн ( 1.5.3.). Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк складає 20875 грн ( п.1.5.). Пунктом 1.5.1 договору передбачено комісії 500 грн. Кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 545708*32 ( п.2.1. договору) ( а.с. 7-14). 26.12.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу №26122023, відповідно до якого право вимоги заборгованості до боржника переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №1, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (а.с. 28-29). За актом прийому передачі Реєстру боржників №1 за вказаним договором факторингу, передано та відповідно прийнято реєстр боржників №1 кількістю 2723(а.с. 30). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до вищевказаного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №6771424 на загальну суму боргу 20170 грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн, суми заборгованості за відсотками 14820 грн, суми заборгованості за комісією 350 грн (а.с. 31). За актом прийому передачі Реєстру боржників №2 за вказаним договором факторингу, передано та відповідно прийнято реєстр боржників №2 кількістю 2270 (а.с. 17). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 до вищевказаного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №101340781 на загальну суму боргу 20875 грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн, суми заборгованості за відсотками 15375 грн, суми заборгованості за комісією 500 грн (а.с. 18). У відповідності до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205, 207 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). З частини першої статті 1077 ЦК України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18). Відповідно до пункту 11 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Статтею 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.12.2007 серія та номер [NUMBER] ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою компанією та має право здійснювати фінансові послуги, зокрема надавати послуги факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства. Отже, позивач набув право Вимоги до відповідача за вище вказаними кредитними договорами на законних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Заборгованість відповідача за кредитним договором №101340781 від 02.08.2023 згідно розрахунку позивача становить 20875 грн, з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15370 грн сума заборгованості за відсотками, 500 грн. заборгованість за комісією (а.с. 19). Крім того, заборгованість за кредитним договором №6771424 від 01.08.2023 згідно розрахунку позивача становить 20170 грн, з яких : 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14820 грн сума заборгованості за відсотками, 350 грн. заборгованість з комісією (а.с. 32). Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості за користування кредитними коштами відповідно до положень кредитних договорів №6771424 від 01.08.2023, №101340781 від 02.08.2023, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Таким чином, враховуючи наведене, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за: -кредитним договором №101340781 від 02.08.2023 в розмірі 20875 грн, з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15370 грн сума заборгованості за відсотками, 500 грн. заборгованість за комісією; -за кредитним договором №6771424 від 01.08.20243 в розмірі 20170 грн, з яких : 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу , 14820 грн сума заборгованості за відсотками, 350 грн. заборгованість з комісією; Відносно вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики № 78165611 від 07.07.2023 суд вважає за необхідне зазначити наступне. 07.07.2023, між ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78165611, за яким останній отримав позику в сумі 7000 грн, терміном на 30 днів, останній день повернення позики - 06.08.2023, знижена процентна ставка в день 2,5%, процентна ставка за понаднормове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, пеня за день 2,70%, орієнтована реальна річна ставка 59076,97%, орієнтована загальна вартість позики - 12250 грн (а.с. 39-41). 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с. 42-43). За цим договором ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений в реєстрі. Додатковою угодою №2 до цього договору (а.с. 44) було внесено зміни до п. 1.3. договору, в частині повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних. У відповідності до додаткової угоди №21 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 45) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали дану угоду про загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно із реєстром боржників №20 від 20.03.2024. В якості ціни продажу фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить від основної суми заборгованості. Однак, суд звертає увагу, що в даній додатковій угоді не зазначено загальної суми прав вимоги та суму, яка підлягає сплаті. Згідно із витягу з реєстру боржників №20 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 47), який сформовано представником позивача 14.06.2024, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за договором позики №781656611 становить 15256,82 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором позики №781656611 від 07.07.2023 (а.с. 48), станом на 31.05.2024 заборгованість за даним договором не погашена. Залишок заборгованості становить 15256,82 грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України, зокрема, як передбачено у п. 3 ч. 1 цієї статті, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Таким чином, суду необхідно з`ясувати обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», та чи існували ці права на момент їх переходу. Так, з матеріалів справи встановлено, що договір позики № 78165611 було укладено 07.07.2023, а договір факторингу було укладено 14.06.2021, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати позивачу. Таким чином, суд вважає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від відповідача [PERSON] сплати заборгованості за договором позики № 78165611, укладеним 07.07.2023 між ним та ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Окрім цього, суд також звертає увагу на те, що доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 стороною позивача не надано. Також слід зазначити, що на час укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про [PERSON] , як боржника, сформована у витязі з реєстру боржників №20 більше ніж як через три роки після укладення договору факторингу. З урахуванням наведеного, оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за договором позики №781656611 від 07.07.2023 первісного кредитора, відповідно ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є належним позивачем у даній справі, що є підставою для відмови у позові. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2207,47 грн.

Outcome: approved