Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач з подальшим уточненням просить визнати його біологічним батьком дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та внести відомості до актових записів про народження дітей, зазначивши в графі «Відомості про батька» - позивача. Позовні вимоги мотивовані наступним. У період з 2006 року по 2016 року позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] за адресою проживання його матері: [ADDRESS] . Під час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких зазначена [PERSON] , а відомості про батька внесені у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України. Позивач є батьком вказаних дітей. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2019 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей, та їх опікуном призначено матір позивача [PERSON] , з якою на даний час проживають діти. Позивач став на шлях виправлення, та опікун дітей є людиною похилого віку, тому їй тяжко самостійно піклуватись про дітей, що стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. Від представника третьої особи Першого відділу ДРАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ надійшли на адресу суду пояснення, в яких він повідомляє, що під час внесення змін до актового запису у зв`язку з визнанням батьківства підстава внесення відомостей про батька не змінюється. Рішення суду про визнання батьківства зазначається як документ - підстава для внесення відповідних змін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку. Від представника позивача - адвоката Бокій В.О. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, на адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, на адресу суду спрямувала заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку з проживанням у Республіці Польща, проти задоволення позовних вимог не заперечує, та вказала, що позивач є дійсно біологічним батьком дітей, які проживають разом з нею на даний час, та вона їх є опікуном. Від представника ДССД ХМР на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, та просила ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей. Від представника третьої особи Першого відділу ДРАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ на адресу суду надійшли пояснення, в яких представник просить розглянути справу за відсутності представника. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами. 15.03.2024 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А. 25.03.2024 судом здійснено електронні запити до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача та позивача, відповіді на які надано 25.03.2024. Ухвалою судді від 01.04.2024 вказану позовну заяву залишено без руху та надано 10-денний строк для усунення недоліків, які усунені позивачем 09.04.2024. Ухвалою судді від 11.04.2024 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 26.06.2024 прийнято уточнену позовну заяву до розгляду. Ухвалою суду від 21.08.2024 закрито підготовче провадження по вказаній справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої у свідоцтві про її народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , батьками якого у свідоцтві про його народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] та [PERSON] внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2019, яке набрало законної сили 22.10.2019, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; встановлено над ними опіку, та призначено їх опікуном [PERSON] ; та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2019 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2006 по 2016 рр. Зазначає, що від вказаних стосунків у сторін народилась донька [PERSON] та син [PERSON] , відомості про батька яких у свідоцтві про народження зазначені за вказівкою відповідачки. Вказує, що на даний час його діти проживають з його матір`ю, та на даний час він пройшов реабілітацію, та став на шлях виправлення, оскільки відбував покарання у ДУ «Первомайська ВП (№117) відповідно до вироку Дзержинського районного суду м. Харкова з 12.03.2018 по 14.08.2020. Підставою звернення до суду стало те, що його матір є людиною похилого віку, та він має бажання проживати разом з дітьми та виховувати, а тому визнання батьківства можливо лише на підставі рішення суду. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122та 125 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на їм' я, набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Також, держави-учасниці гарантують рівноправність дітей (ст.2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст.2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст.3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст.5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст.37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, - рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 613/96/21, висновки якої відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує, зроблено висновок, «щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved