Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

[PERSON] пред`явила позов до [PERSON] про визнання недійсним заповіту [PERSON] від 13.09.2022, посвідченого старостою Верхньолипицького старостинського округу Круглою Л. Б. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] в с. Лопушня Івано-Франківського району Івано-Франківської області помер рідний брат [PERSON] [PERSON] , який залишив спадщину у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] . Вона прийняла спадщину [PERSON] , подавши відповідну заяву приватному нотаріусу, та 13.09.2023 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок з приналежними будівлями, однак отримала відмову у його видачі, оскільки перед смертю брат заповів все своє майно [PERSON] . Вважає заповіт недійсним, оскільки від не відповідає волі спадкодавця. На час складання заповіту брат вже страждав від вікових змін стану здоров`я, деменції, забудькуватості, у зв`язку з чим не міг адекватно оцінювати оточуючу обстановку, розуміти значення вчинюваних ним дій та керувати ними. Піддавався впливу сторонніх осіб. В останні роки в нього розвивався віковий склероз, почастішали випадки несприйняття дійсних подій. Заявою від 29.05.2024 позивач доповнила підстави позову. Зазначила, що в останні роки свого життя [PERSON] страждав на захворювання дихальної системи, гортані та глотки. Станом на листопад 2022 року в нього була виявлено злоякісне новоутворення гортані, через що він не міг говорити, тим більше прочитати заповіт вголос. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що спір стосується будинку, який в 1953 році був придбаний її дідом, після його депортації з Польщі. Разом з ним було депортовано його дружину її бабу, а також двох дочок, одна з яких є її матір`ю. Баба свого часу подарувала будинок її брату [PERSON] . Після смерті їхньої матері в 2012 році дружина брата, [PERSON] , привезла проживати до будинку своїх п`ятьох внуків, які були позбавлені батьківського піклування. [PERSON] було призначено їхнім опікуном. Діти жили в цьому будинку, навчалися в школі, [PERSON] піклувався про них. Коли діти виросли, вони не проявляли належного шанування ні до [PERSON] , ні до їхньої баби, [PERSON] . В серпні 2021 року [PERSON] померла і діти залишили будинок [PERSON] . В липні 2022 року вона приїхала до брата, він повідомляв, що йому ніхто не допомагає, діти залишили його. Пізніше, десь 25 вересня 2022 року, йому телефонувала, він не зміг їй відповідати і показав на горло. Як виявилося він захворів. Тому вважає, що він не міг скласти заповіт, адже хворів, не міг говорити. Вважає що він не усвідомлював, що він робить, адже з ним дружно жила, а [PERSON] не є його рідною внучкою. Наслідком цього є те, що тепер її не пускають до батьківської хати, коли вона навідується туди. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечив проти позову повністю. Обґрунтував заперечення тим, що заповіт [PERSON] посвідчено відповідно до вимог закону, [PERSON] не страждав на психічні захворювання, доказів неусвідомлення ним значення своїх дій та неможливості керування ними не надано. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в [PERSON] , після смерті її баби опікувалася [PERSON] , надсилала йому кошти за 8-9 місяців переслала приблизно 1000 фунтів, адже він не мав доходу. Ще за життя баби була розмова про те, що будинок відійде наймолодшій її сестрі [PERSON] . Однак [PERSON] заповів майно їй, оскільки підозрював, що [PERSON] захоче судитися. Вона спілкувалася із [PERSON] кожного тижня. Однак про те, що він відвідував лікарню дізналася від [PERSON] . Через те, що він не бажав розмовляти з приводу відвідування лікарні того тижня як дізналася про цей факт подзвонила до своєї сестри [PERSON] , яка перебуває в Україні, щоб та його провідала. Віка навідалася до нього в суботу і виявила його мертвим в будинку. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю. Згідно з копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними братом і сестрою. [PERSON] після укладення шлюбу 03.11.1984 з [PERSON] , змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . 13.05.2024 КНП «Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги» на запит адвоката Шидзінського І. В. надало електронний варіант звернення пацієнта [PERSON] , зареєстрований в електронній системі охорони здоров`я, згідно із яким він звертався до лікарів: 03.11.2020 ІХС із стенокардією, первинна медична допомога; 14.04.2020 неврологічні захворювання, інші, первинна медична допомога; 15.04.2022 ураження попереково-крижових корінців, некласифіковані в інших рубриках, лікування; 21.04.2022 гіпертонія неускладнена, первинна медична допомога; 16.11.2022 захворювання дихальної системи, інші, первинна медична допомога; 17.11.2020 захворювання гортані, глотки, лікування; 17.11.2022 злоякісне новоутворення гортані, не уточнене, лікування. Згідно з копією заповіту від 13.09.2022 [PERSON] все належне йому майно заповів [PERSON] , [INFO] . В цьому заповіті зазначено, що його посвідчено старостою Верхньолипицького старостинського округу Рогатинської міської ради Круглою Л. Б. та складено о 13.30 год. в приміщенні Верхньолипицького старостинського округу в с. Верхня Липиця, вул. Центральна, буд. 1а, що він прочитаний вголос старостою та [PERSON] Зареєстрований заповіт в реєстрі за № 3-77. Рішенням Рогатинського районного\~суду Івано-Франківської\~області від 08.11.2023 встановлено, що заповіт, посвідчений 13 вересня 2022 року старостою Верхньолипицького старостинського округу Рогатинської міської ради Івано-Франківської області Круглою Л. Б. за реєстровим номером 3-77 від імені [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою від 08.12.2022 № 170, виданою старостою Верхньолипицького старостинського округу Рогатинської міської ради Круглою Л. Б. заповіт [PERSON] від 13.09.2022, посвідчений за № [NUMBER] , не скасовувався і не змінювався. Останнім місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] . Згідно з копією договору дарування, посвідченого 14.05.1993 держаним нотаріусом Дзерою Л. О., житловий будинок та господарські будівлі в с. Лопушна Рогатинського району були подаровані [PERSON] [PERSON] . Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, наданого приватним нотаріусом Клід О. Я. 08.12.2022, спадкова справа [PERSON] заведена 08.12.2022. Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, наданого 22.12.2022 Івано-Франківською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи», заповіт [PERSON] зареєстровано в Спадковому реєстрі 22.12.2022. Згідно із витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданого приватним нотаріусом Кучеренко Н. М. 05.12.2002, станом на цю дату у Спадковому реєстрі відповідна інформація щодо [PERSON] була відсутня. 05.12.2022 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини [PERSON] , що підтверджується копією цієї заяви, посвідченої приватним нотаріусом Кучеренко Н. М. 19.11.2022 [PERSON] подала приватному нотаріусу Клід О. Я. заяву про видачу свідоцтва на право на спадщину [PERSON] , яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в с. Лопушня, що підтверджується копією цієї заяви. Постановою від 08.12.2022 приватний нотаріус Клід О. Я. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Лопушня після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що його спадщину прийняла спадкоємець за заповітом [PERSON] . Згідно з копією заяви від 07.03.2023, посвідченою третім секретарем з консульських питань посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії [PERSON] , [PERSON] прийняла спадщину [PERSON] . Свідок [PERSON] , жителька с. Лопушня, сусідка [PERSON] , надала показання, що [PERSON] після смерті дружини проживав сам. В останні місяці говорив шепеляво, невиразно, його важко було зрозуміти. Їй говорив, що в нього рак. Також казав, що його боліли ноги. Міг випити, але пияком не був. Свідок [PERSON] надала показання, що [PERSON] був братом її чоловіка, приходив час від часу до нього в гості. Перед смертю в нього були ознаки хвороби, адже тяжко говорив, майже не зрозуміло було, що він говорить, не міг їсти. Сумнівається, що міг заповісти [PERSON] майно, адже вона ним не опікувалася, була чужою для нього. [PERSON] часто випивав. Свідок [PERSON] , житель с. Лопушня, надав показання, що [PERSON] в останній період свого життя проживав сам, хворів, мабуть мав проблеми з ногами, адже деколи просив його придбати в магазині продукти. Заперечив факт зловживання [PERSON] алкоголем. Зазначив, що він був адекватним, але говорив нерозбірливо. [PERSON] , рідна тітка [PERSON] , надала показання, що [PERSON] був сином її рідної сестри. Вона перебувала з ним та його дружиною в хороших відносинах, провідували один одного. [PERSON] , дружина [PERSON] , скаржилася на своїх внуків, що не слухають її та не допомагають їй. Їй незрозуміло як міг [PERSON] заповісти майно чужій людині. [PERSON] , троюрідний брат [PERSON] , житель с. Підвисоке Бережанського району Тернопільської області, надав показання, що бачив [PERSON] у вересні 2022 року біля його дому в с. Лопушня, стан у нього був хворобливий, він мало говорив, шепелявив, але міг ще його зрозуміти, був адекватним. Свідок [PERSON] , надав показання, що [PERSON] був його троюрідним братом. Останній рік свого життя [PERSON] постійно був поруч з ним, бачились практично щодень. [PERSON] мав дружину, [PERSON] , в якої було п`ятеро внуків, серед них [PERSON] . Після смерті [PERSON] попросив його всиновити дітей, адже сам не мав змоги через відсутність доходу. Йому це не вдалося. [PERSON] сприймав внуків [PERSON] як своїх дітей, адже виховував змалку. Саме він возив [PERSON] складати складати заповіт. Оплатив зі своєї картки за посвідчення заповіту. Сказав, що хату мав намір заповісти наймолодшій [PERSON] , яка зараз перебуває в Німеччині. Однак через її вік на той час 12 років, вирішив скласти заповіт на користь повнолітньої [PERSON] . [PERSON] був свідомим, адекватним, міг випити час від часу, але не більше того. Тільки говорив хриплим голосом. Приблизно за два тижні до смерті сказав, що йому щось трісло в горлі і стало легше говорити. Возив його в середу в лікарню, де він здавав якісь аналізи. В четвер [PERSON] сам автомобілем поїхав в лікарню і йому дали направлення на онкологічне обстеження. В п`ятницю [PERSON] мав їхати в Івано-Франківськ, однак не поїхав, а в суботу він помер. Свідок [PERSON] надала показання, що [PERSON] передавала гроші [PERSON] з Англії десь рік часу, дзвонила, піклувалася про інших дітей. [PERSON] мав проблеми з горлом, але розмовляв, був із ясним розумом. Свідок [PERSON] надала показання, що проживає в Тернополі. За місця до смерті бачила востаннє [PERSON] . Вони перетнулися в [PERSON] і перекинулися декількома словами. Виглядав постарілим, був захриплим, але говорив, був адекватним. [PERSON] сприймала як свого діда, він був чоловіком її баби. Баба померла в 2021 році. Вона ще прожила декілька місяців в [PERSON] і перейшла жити в Івано-Франківськ, а сестри переїхали до Крупіїв. [PERSON] староста Верхньолипицького старостинського округу, надала показання, що посвідчувала заповіт [PERSON] , прочитала вголос і він також самостійно прочитав його вголос, підписав заповіт, зрозуміло говорив, був адекватний. Реєстрація заповіту в Спадковому реєстрі в грудні зумовлена тим, що реєстрація в ньому здійснювалася із затримкою, адже заяви про реєстрацію відправляли поштою, а не в електронний спосіб як це здійснюється тепер. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій під час складення заповіту, а також було порушено порядок його посвідчення через захворювання [PERSON] не міг його прочитати вголос. Відповідно до ст.\~1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.\~1247\~ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Статтею 1251 ЦК України визначено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5: Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням . Заповіт має бути складений в письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом (п. 1.4 розділ ІІІ). Відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі" (п. 1.10 розділ ІІІ). Згідно з\~п.\~10\~Порядку державної\~реєстрації заповітів\~і спадкових\~договорів у\~Спадковому реєстрі\~заяви про\~реєстрацію подаються\~(надсилаються)\~Реєстратору в день вчинення відповідної нотаріальної дії. Суд встановив, що заповіт був зареєстрований в Спадковому реєстрі 22.12.2022, водночас посвідчений старостою 13.09.2022. Згідно з показаннями старости затримка в реєстрації заповіту залежала не від її дій, адже вона вчасно надіслала реєстратору заяву про реєстрацію заповіту. Інших доказів щодо причин затримки в реєстрації заповіту в Спадковому реєстрі суду не було надано. Незважаючи на дійсну причину затримки реєстрації заповіту в Спадковому реєстрі, ця обставина не може бути підставою для визнання заповіту недійсним згідно з висновком Верховного Суду, наданим в постанові від 31.03.2021 в справі № 220/1229/17. Заповіт як односторонній правочин повинен відповідати загальним вимогам для чинності правочину. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Частинами 1, 5, 6 ст. 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не довела, що [PERSON] на момент складення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Жоден з досліджених судом доказів не підтверджує цієї обставини. Також позивач не довела, що [PERSON] не міг прочитати заповіт вголос. Твердження, що через злоякісне новоутворення гортані [PERSON] не міг говорити не підтверджено жодним доказом. Хоч деякі свідки і надали показання про наявні в [PERSON] в останні місяці його життя труднощі в спілкуванні, ці показання не дають підстав для висновку, що він не міг говорити, чи прочитати заповіт вголос. Навпаки, свідки вказують, що спілкувадися із [PERSON] , що є доказом зворотного. [PERSON] своїм підписом в заповіті підтвердив, що прочитав заповіт вголос, справжність його підпису в заповіті неоспорено. Таким чином суд не встановив підстав для визнання заповіту недійсним. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed