Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Брусилівської територіальної громади у особі Брусилівської селищної ради Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його тітка по батьковій лінії [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 вересня 2013 року. Оскільки він не є спадкоємцем перших черг за законом, йому не було відомо нічого про те, чи була заведена спадкова справа після смерті тітки, та чи було після її смерті спадкове майно. У померлої тітки був син, [PERSON] , який був спадкоємцем першої черги за законом. Тому в позивача не було підстав, ані будь-яких інших обставин, які зумовили б необхідність цікавитись спадком після смерті тітки. У травні цього року позивач вирішив заїхати до хати, де проживала тітка, оскільки при житті вони часто у неї гостювали та допомагали. У зв`язку з тим, що після смерті тітки у будинку ніхто не проживав, його ніхто не доглядав, не утримував - він повністю заріс рослинністю. Для того, щоб перевірити, чи не було пограбовано цей будинок, він зайшов всередину і виявив, що серед старих речей тітки було кілька заповітів. Так, за змістом заповіту від 18 січня 1994 року [PERSON] заповіла все своє майно на день її смерті своєму сину - [PERSON] . Відповідно до заповіту від 07 червня 2004 року [PERSON] заповіла свій сертифікат на земельну частку (пай) ЖТ № 01996762 позивачу [PERSON] . Згідно з заповітом від 07 червня 2007 року [PERSON] заповіла земельну ділянку, що належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЖТ № 116691, виданого Брусилівською райдержадміністрацією Житомирської області 06 жовтня 2004 року, [PERSON] . Відповідно до заповіту від 15 лютого 2008 року [PERSON] заповіла свої особисті вклади в Брусилівському відділенні Ощадного банку України за рахунком № [NUMBER] [PERSON] . Позивач зазначив, що про наявність вказаних заповітів він не знав і не міг знати, оскільки був впевнений, що не є спадкоємцем після смерті тітки, так як у неї був син - єдиний спадкоємець за законом. Після того, як він знайшов вказані заповіти, позивач звернувся до нотаріуса за консультацією та отримав інформацію про те, що спадкових справ до майна померлої тітки не було відкрито, а спадщину після її смерті ніхто не відкривав. При цьому оскільки він не мав жодного правовстановлюючого документа на спадкове майно, за допомогою звернення до селищної ради він отримав копії таких правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, позивач зазначив, що до складу спадщини, що залишилась після смерті його тітки, входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,53 га, кадастровий номер 1820983500:05:000:0166, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 116691 від 06 жовтня 2004 року. Крім того, згідно з архівною довідкою (витягом з погосподарської книги) від 22 травня 2024 року № 145 за [PERSON] рахувалось домоволодіння в [ADDRESS] (копія довідки додається). Тобто, будинок, у якому проживала тітка позивача, також може входити до складу спадкового майна. Позивач зазначив, що у зв`язку з тим, що він не був обізнаний про наявність заповітів, складених на його користь, оскільки спадкова справа після смерті тітки не заводилась, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик його, як спадкоємця за заповітом, вважає причину пропуску ним строку для прийняття спадщини поважною. Просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 червня 2024 р. у вказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2024 р. у вказаній цивільній справі підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Брусилівської селищної\~ради Житомирської\~області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 10). Відповідно до копії заповіту від 18.01.1994 року, посвідченого секретарем Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до копії заповіту від 07.06.2004 року, посвідченого секретарем Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, [PERSON] заповіла сертифікат на земельну частку (пай) ЖТ № 01996762, виданий Брусилівською районною державною адміністрацією Житомирської області 26.03.1997 р., [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до копії заповіту від 07.06.2007 року, посвідченого секретарем Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, [PERSON] заповіла державний акт на право власності на земельну ділянку ЖТ № 116691 [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії заповіту від 15.02.2008 року, посвідченого секретарем Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, [PERSON] заповіла свої особисті вклади в Брусилівському відділені Ощадний банк України за рахунком № [NUMBER] [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до довідки про місце проживання/реєстрації померлої особи на дату смерті, виданої Брусилівською селищною радою Житомирської області 22 травня 2024 року № 1906, [PERSON] на момент смерті [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] , одна (а.с. 11). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 29.05.2024 року заповіти, посвідчені 17.01.1994 року, 07.06.2004 року, 07.06.2007 року, 15.02.2008 року, є чинними (а.с. 56). Також судом встановлено, що за заявою позивача [PERSON] від 29.05.2024 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковським О.С. було заведено спадкову справу № 54/2024 року після смерті [PERSON] , що померла [INFO] (а.с. 36-50). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковського О.С. від 29.05.2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки ним було пропущено встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки (а.с. 50). Відповідно до статті 1216\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, другою статті 1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1272\~ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2021 року у справі № 315/386/19 (провадження № 61-15100св21). Відповідно до положень частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що строк для подання заяви про прийняття ним спадщини пропущений з поважної причини, так як він не був обізнаний про наявність заповітів, складених на його ім`я, а тому не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Зазначені позивачем причини пропуску строку,\~передбаченого законодавством\~для прийняття\~спадщини,\~суд вважає\~поважними,\~через що\~наявні законні\~підстави визначити\~ [PERSON] додатковий\~строк для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини тривалістю\~в один місяць, задовольнивши таким чином його позовні вимоги. На підставі викладеного, ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved