Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бутриін О.М., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу останні мають сина - [PERSON] [INFO] . 25.06.2018 року Полтавським районним судом Полтавської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Також з останньої було стягнуто аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , виконавчий лист виданий 18.11.2018 року Полтавським районним судом Полтавської області. З 2017 року позивач проживає за місцем реєстрації разом з сином [PERSON] . Мати [PERSON] неодноразово зловживала алкоголем та їй байдужий син, має заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим внесена до реєстру боржників, відносно останньої встановлені тимчасові обмеження у праві керування автомобілем, праві полювання, праві користування зброєю. [PERSON] часто пропадала на різні проміжки часу, тому це підтверджує її безвідповідальність та те, що їй фактично немає ніякого діла до свого сина. Вона не займається його розвитком, не доглядає його, не турбується про його здоров`я та духовний розвиток дитини, як особистості. Також варто зазначити, що у дитини виявлено локалізовану симптоматичну епілепсію, складні парціальні напади, тикозний розлад, проблеми зі щитовидною та підшлунковою залозами. На лікування, та підтримку нормального функціонування дитини витрачається багато коштів. Мати не приймає жодної участі в лікуванні дитини, жодного разу навіть не провідала та не принесла ліки, фактично створила іншу сім`ю та народила другу дитину. 25.08.2022 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. Остання з неповнолітнім [PERSON] гарно ладнають, багато часу проводять разом, на тренуваннях, також [PERSON] займається його лікуванням, та з огляду на те що працює вчителем у школі то займається навчанням [PERSON] , підтягуючи його знання та оцінки в школі, тобто, повністю замінила сину матір. Відповідач не цікавиться життям і здоров`ям своєї дитини, не проявляє батьківської турботи, не бере участі у вихованні та не надає матеріальної допомоги на утримання. Мати не цікавиться протягом тривалого часу не проявляє щодо дитини батьківської турботи та піклування, тому свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина, що виявилося у тому, що вона проживає окремо від дитини, взагалі не спілкується з нею, не здійснює належного догляду, не турбуєтьсяпро її фізичний і духовний розвиток, освіту, здоров`я та побут, підготовку до самостійного життя. Також в лютому 2023 року Службою у справах дітей Виконкому Щербанівської сільської ради прийнято заяву від матері [PERSON] , [PERSON] , про те що вона не заперечує проти того, щоб її позбавили батьківських прав. Враховуючи вищенаведене, просить суд [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 22.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.09.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 51). Представник позивача [PERSON] - адвокат Бутирін О.М. на адресу суду також надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 52). Відповідач [PERSON] надіслала заяву, у якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 46). Представник третьої особи- Служби у справах дітей Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 53), Висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини (а.с. 56-58). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 9 звор. бік). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 18) та рішенням цього ж суду від 22.08.2018 року З [PERSON] на корить [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина (а.с. 19-20), на підставі якого 19.11.2018 виданий відповідний виконавчий лист (а.с. 20 звор. бік- 21). [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим внесена до реєстру боржників, відносно останньої встановлені тимчасові обмеження у праві керування автомобілем (а.с. 23), праві полювання (а.с. 24), праві користування зброєю (а.с. 25). [PERSON] не займається розвитком сина, не доглядає його, не турбується про його здоров`я та духовний розвиток дитини, як особистості. Неповнолітній [PERSON] страждає на локалізовану симптоматичну епілепсію, складні парціальні напади, тикозний розлад, проблеми зі щитовидною та підшлунковою залозами (а.с. 26-27). 25.08.2022 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб (а.с. 34 звор. бік). У висновку органу опіки та піклування Виконкому Щербанівської сільської ради, затвердженого рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 101 від 01.10.2024 року, зазначено, що [PERSON] неодноразово зловживала алкогольними напоями, пропадала на різні проміжки часу. Не займалась дитиною, не турбувалась про його здоров`я та духовний розвиток, не доглядала. У дитини виявлено локалізовану симптоматичну епілепсію, складні парціальні напади, тикозний розлад, проблеми зі щитовидною та підшлунковою залозами. На лікування, на підтримку нормального функціонування дитини витрачається багато коштів. Мати не приймає жодної участі в лікуванні сина, жодного разу не провідала та не принесла ліки. Існує заборгованість по сплаті аліментів, котрі вона жодного разу не сплачувала. Нещодавно стадо відомо, що [PERSON] створила нову сім`ю та народила дитину. 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Остання гарно ладнає з [PERSON] , вона повністю замінила йому матір, багато часу проводять разом, маючи педагогічну освіту, допомагає з навчанням, підтягуючи його знання та оцінки у школі. Від попереднього шлюбу [PERSON] має сина- [PERSON] , 2013 року народження. Згідно пояснень сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , родина [PERSON] та [PERSON] мають теплі, дружні стосунки. Батьки піклуються про дітей, створюють для них гарні умови. Хлопці охайні та доглянуті. Також сусіди стверджують, що жодного разу не бачили матір [PERSON] - [PERSON] , навіть коли було виявлено хворобу, вона не з`явилась. Протягом тривалого часу, [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям свого сина, не проявляє батьківської турботи та піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Не спілкується, не турбується про фізичний і духовний розвиток, освіту, підготовку до самостійного життя. 19.09.2024 року Службою у справах дітей спільно із поліцейським офіцером громади та фахівцями Центру надання соціальних послуг Щербанівської сільської ради здійснено виїзд за адресою проживання родини: [ADDRESS] , з метою перевірки умов проживання. Санітарно-гігієнічний стан в нормі, для дитини створені належні умови проживання, передбачено місце для сну та дозвілля, одяг та взуття в наявності. 17.09.2024 року в телефонному режимі спеціалістом служби у справах дітей повідомлено про запланований виїзд щодо обстеження умов проживання [PERSON] за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , але вона відмовилась та дала згоду на письмове пояснення. 18.09.2024 року вона повідомила, що не має змоги з`явитися до служби у справах дітей, у зв`язку з виїздом за кордон. Повідомила, що не спілкується з сином [PERSON] з власних переконань. Всі вище зазначені факти свідчать про аморальний спосіб життя та не виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] . А тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити її батьківських прав відносно неповнолітнього сина (ас. 56-58). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав- це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітнього сина, що є наслідком винної поведінки відповідачки і підставою для позбавлення її батьківських прав. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved