Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

17.05.2024 позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 24.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 18.07.2024. 18.07.2024 розгляд справи відкладено на 01.10.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 01.10.2024 учасники справи не з`явилися, представник позивачки у письмовій заяві просив справу розглядати без їхньої участі в порядку заочного провадження, відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. За згодою представника позивачки суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.05.2024 позивачкою [PERSON] було придбано у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 02.05.2024, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., зареєстрованим у реєстрі за № 2531, та витягом з Державного реєстру речових прав від 02.05.2024 № 376980160 (а.с. 9-10, 11). Відповідно до пункту 4.15 договору купівлі-продажу квартири від 02.05.2024 сторони домовились про те, що продавець повністю звільнить відчужувану квартиру для вільного користування і безперешкодного володіння нею покупцем, будуть сплачені всі комунальні платежі та будуть передані всі комплекти в день підписання цього договору, а також будуть зняті з реєстраційного обліку продавець та [PERSON] , [INFO] по 06.05.2024 (а.с. 9-10). [PERSON] взятого на себе у пункті 4.15 договору купівлі-продажу квартири від 02.05.2024 зобов`язання знятися з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири до 06.05.2024 не виконав, що підтверджується довідкою станом на 11.05.2024 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 13.05.2024 № 3288 (а.с. 8). Позивачка в усному порядку звернулася до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради із заявою власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), однак у знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) їй було відмовлено у зв`язку з тим, що «відсутній дозвіл керівника ТЦК та СП на зняття з реєстрації місця проживання», у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. За твердженням позивачки, відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] з моменту продажу квартири, не сплачує комунальних платежів, в утриманні житла не бере участі, особистих речей в квартирі не має, не є родичем власника майна. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частинами першою, другою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, враховуючи, що позивачкою доведено факт припинення права власності у відповідача на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також те, що відповідач не є членом її сім`ї та не проживає у квартирі, самостійно не знявся з реєстраційного обліку, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved