Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Зазначає, що він звернувся до Уманського відділу УДМС у Черкаській області з заявою-анкетою №9485202 від 18.08.2023, в результаті чого отримав інформаційне повідомлення Уманського відділу УДМС у Черкаській області, в котрому вказано, що в порядку передбаченому пунктами 100 і 101 Порядку оформлення видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302, Уманський відділ УДМС у Черкаській області повідомив про прийняте рішення щодо відмови в оформленні паспорта громадянина України, у зв`язку з тим, що дані отриманні з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану ним інформацію, та не дали змоги ідентифікувати особу заявника. Позивач народився [INFO] в м. Макіївка, Донецької області, проживав за адресою: [ADDRESS] . В листопаді 2014 року у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, був змушений змінити місце проживання з м. Макіївка, Донецької області на м. Селідове, Донецької області, де проживав за адресою: [ADDRESS] , 14 липня 2016 року Селидівським міським судом Донецької області [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України. У березні 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, він змушений був переїхати до м. Умань, Черкаської області. Під час переїзду він втратив документи, які посвідчують його особу, а саме паспорт, ідентифікаційний код та інші документи. Після переїзду в м. Умань, Черкаської області він звертався до Уманського районного відділу управління державної міграційної служби із заявою про отримання паспорта громадянина України. Провівши перевірки по ідентифікації його особи, у видачі паспорта громадянина України йому було відмовлено, так як з баз даних Реєстру та картотек неможливо підтвердити надану ним інформацію та ідентифікувати його. Основною причиною відсутності можливості отримання підтвердження його особи є той факт, що він проживав, та був зареєстрований, отримував паспорт громадянина України та відбував покарання в містах, які на даний час тимчасово окуповані і там відсутні державні органи України, які б могли підтвердити його особу. Відсутність паспорта та ідентифікаційного коду позбавляють його можливості працювати, та в повному обсязі реалізувати свої права та обов`язки як громадянина України. Встановлення вказаного факту необхідно для отримання паспорта громадянина України. На даний час тільки суд може встановити його особу для отримання паспорта громадянина України. У зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують його особу, він не має можливості працевлаштуватися або отримувати допомогу як тимчасово переміщена особа. На даний час проживає за рахунок гуманітарної допомоги, яку отримує в церкві м. Умань. Як малозабезпеченій особі надано безоплатну правову допомогу працівникам Уманського міського центру з надання безоплатної правової допомоги Черкаської області. Заявник проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , після початку бойових дій в 2014 році він був вимушений виїхати в безпечне місце на територію підконтрольну Україні, в місто Селідове, Донецької області, де зареєструвався як внутрішньо переміщена особа в органах соціального захисту населення. Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 14.07.2016 року його було засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України 240 годин громадських робіт та надіслано копію паспорту [PERSON] (1,2,3,4,5,6,7,10,11 сторінки) та РНОКПП, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження. Просить встановити факт, який має юридичне значення, а саме встановити факт, що заявником є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце народження м. Макіївка, Донецької області, для видачі паспорта громадянина України. Заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшла письмова заява від представника заявника, у якій просить суд справу розглядати у їх відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи - провідний спеціаліст СОЗНМРВ Уманського відділу ЦПМУ ДМС Пензай В.І. попередньо надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в місті Макіївка, Донецької області, Україна, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] виданим 18.08.2011 року Червоногрардійським РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області. Картка платника податків видана [PERSON] (а.с.7-9). Згідно відповіді Селидівського міського суду Донецької області від 11.10.2023 року, [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, та надіслано копію паспорту [PERSON] (1,2,3,4,5,6,7,10,11 сторінки) та РНОКПП, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження (а.с.6). Згідно повідомлення Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради щодо інформації про перебування на обліку [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та надання копій документів, які підтверджують його особу, встановлено, що станом на 11.10.2023 згідно з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий Червоногвардійським РВ Донецької області від 18.08.2011) перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] , про що свідчить довідка від 18.11.2014 №2434 відповідно до «Порядку оформлення та видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 (в редакції станом на 01.10.2014), та перебував як одержувач щомісячної адресної допомоги відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 (в редакції станом на 01.10.2014), в період з 18.11.2014 по 21.12.2015. Згідно з п. 4 Порядку №509 особа, яка переміщується, разом з заявою про взяття її на облік як внутрішньо переміщену особу пред`являє тільки оригінал паспорта громадянина України або інший документ, що засвідчує особу. Інше законодавством, що діяло на той час, не передбачалося (а.с.10-13). Згідно повідомлення Міністерства соціальної політики України, щодо надання відомостей з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, встановлено, що станом на 28 вересня 2023 року згідно відомостей ЄІБД ВПО запитувана особа перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб (а.с.14). Начальником Уманського відділу УДМС України в Черкаській області Є.Приходьком 19.09.2023 року винесено рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України [PERSON] , оскільки згідно єдиних інформаційних баз, що перебувають у власності держави, не можливо ідентифікувати особу та підтвердити факт видачі втраченого паспорта зразка 1994року (а.с. 15-16). В письмових поясненнях свідок [PERSON] підтвердив той факт, що він [PERSON] знає тривалий час та може підтвердити його особу, оскільки познайомились в м. Селидове, Донецької області в християнській церкві, разом служили людям, знає, що [PERSON] на той час проходив реабілітацію, часто з ним бачились. На даний момент також ходять до церкви та перебувають в служінні людям. В письмових поясненнях свідок [PERSON] вказала на те, що вона [PERSON] знає з кінця 2017 року. Познайомились на недільному служінні в церкві в м. Умань, за адресою: [ADDRESS] , де періодично бачились, раз або два в неділю. Стали товаришувати, ділитися епізодами особистого життя. З розповідей зрозуміли, що в них є спільні друзі та знайомі. [PERSON] разом з іншими друзями приїздив до них в гості села [PERSON] . Також вказала на те, що [PERSON] перебував на реабілітації в Донецькій області. Знає, що [PERSON] перебуває у складній життєвій ситуації, вона пропонувала стати клієнтом їхньої установи, у травні 2024 [PERSON] став набувати послуги, де перебуває до цього часу. вказує, що на даний час [PERSON] має бажання змінити життя, але потребує допомоги.Особу [PERSON] , який народився [INFO] підтверджує, оскільки знає його тривалий час. Відтак заявнику було відмовлено у поновленні паспорту громадянина України у зв`язку із не підтвердженням його особи у встановленому законодавством порядку та надані роз`яснення з питань вирішення даного питання. Відповідно до частини першої статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України». Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302). У пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 366/474/19 та постанові Верховного Суду від 22.11.2022 у справі № 755/16248/18. У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії»). Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви. Згідно до вимог вищевказаного законодавства України, вбачається, що у разі, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. Як встановлено судом, єдиною підставою для відмови у поновленні паспорту заявника стало не підтвердження його особи. При цьому, [PERSON] були надані пояснення з причин неможливості такого підтвердження, за наслідком розгляду яких було рекомендовано встановити його особу у судовому порядку та звернутися до міграційної служби повторно, надавши відповідне рішення суду. Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують юридичний факт, а саме - в судовому засіданні з досліджуваних письмових документів, письмових пояснень свідків встановлено, що заявник дійсно - [PERSON] , громадянин України, [INFO] . Враховуючи, що інший спосіб захисту у заявника відсутній, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved