Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

12.08.2024 року позивач через свого представника адвоката Фідірко Я.С. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що стягуються на підставі судового наказу Ковпаківського районного суду м.Суми від 02.05.2023 року у справі 592/5175/23. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 23.05.2023 року було розірвано. Від шлюбних відносин мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу від 02.05.2023 року, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24.04.2023 року. Наразі спільний син проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] . З матір`ю у дитини на даний час не такі близькі стосунки, постійно виникають непорозуміння, а тому [PERSON] прийняв рішення проживати разом з батьком. Позивач постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові. Батько займається вихованням сина, забезпечує належним харчуванням, лікуванням, всебічним розвитком. 14.08.2024 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Фідірко Я.С. про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу. 15.08.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що якщо син бажає жити з батьком і це його рішення, то вона визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який постановою Сумського апеляційного суду від 23.05.2023 року було розірвано. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу від 02.05.2023 року, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24.04.2023 року. Постановою старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №71817872 щодо примусового стягнення з [PERSON] аліментів за вказаним судовим наказом. Відповідно до Акту про фактичне місце проживання від 14.07.2024 року, [PERSON] , проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , який займається його вихованням, утриманням, навчанням та здоров`ям. Згідно із ч.1, 2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання (правова позиція Верховного Суду у постанові від 27.09.2023 у справі №295/15287/21) Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Під час розгляду справи, у судовому засіданні було допитано сина сторін Шаповала Вадима, який пояснив, що з батьком почав проживати з липня 2024 року, таке рішення він прийняв самостійно. З мамою у них не дуже гарні стосунки і наразі не хоче їх налагоджувати, йому неприємно з нею спілкуватись. Також зазначив, що мама не в повному обсязі надавала йому аліменти, які сплачував батько на його утримання. На запитання суду відповідач [PERSON] пояснила, що дійсно частину коштів вона відкладала на квитки до Німеччини аби разом з сином туди поїхати. У частині першій статті 10\~СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України) та підставами припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Аналіз викладених вище норм свідчить, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або дитина не проживає з отримувачем аліментів. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Як встановлено судом, на даний час [PERSON] проживає разом з батьком, [PERSON] отримує аліменти на утримання сина, але фактично утриманням його не займається. Вирішуючи питання про припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані, які необхідно задовольнити.

Outcome: approved