Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (в особі директора Наваренко П.Г.) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення понесених судових витрат зі сплати судового збору та витрат та професійну правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.04.2019 року між АТ «Альфа- Банк» та відповідачем [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду № 631142778 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії 200\~000 грн., з встановленою фіксованою процентною ставкою 26% річних. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити в розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної карки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився зі всіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та вона з ним погодилась, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 20.09.2021 року між АТ «Адьфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 01.04.2019 р., укладеним між АТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] . Станом на 20.09.2021р, тобто на момент відступлення прав вимоги, за кредитним договором за відповідачем рахується заборгованість за кредитом загальний розмір якої становить 74567,81 гривень. Згідно п. 2.1. Договору факторингу за цим Договором АТ «Альфа- Банк» відступає ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу Право Вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Додатку 1-1 до Договору факторингу №3 від 20.09.2021 р., ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 631142778 від 01 квітня 2019 року в сумі 74567,81 грн. Відповідач не виконала належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» за кредитним договором № 631142778 від 01 квітня 2019 року в сумі 74567,81грн., яку просять стягнути на користь позивача. В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, день та час судового розгляду повідомлявся своєчасно у встановленому законом порядку (а.с.39,46). 23.08.2024 р. представником позивача за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину відсутності суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності з ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України» (а.с.38,45). Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин. За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2019 року між АТ «Альфа- Банк» та відповідачем [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду № 631142778 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб (а.с.5). Розділом І кредитного договору встановлено «тип та мета кредиту»: тип кредиту: кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту: «Альфа Connekt», мета кредиту: для особистих потреб. Розділом ІІІ кредитного договору передбачено «Умови надання Кредитної лінії»: ліміт кредитної лінії 200\~000 грн. Процентна ставка за користування кредитними коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій зняття коштів готівкою у розмірі 26 % річних. Тип процентної ставки: фіксована. Розділом ІV кредитного договору передбачено «Умови сплати платежів, визначених угодою/договором»: Обов`язковий мінімальний платіж встановлюється у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за Кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Основні умови кредитування зазначені також у паспорті споживчого кредиту (а.с.5-зворот), відповідно до яких мета отримання кредиту: споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом, строком на 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору, максимальна сума кредиту: 200\~000 грн., процентна ставка: фіксована - 26% річних. Підписанням оферти клієнт підтвердив, що ознайомлена у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту, з інформацією, надання якої передбачене ЗУ «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ (Розділ VI Кредитного договору.) Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився зі всіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та вона з ним погодилась, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 20.09.2021 року між АТ «Адьфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 01.04.2019 р., укладеним між АТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] (а.с.8-12). Згідно п. 2.1. Договору факторингу за цим Договором АТ «Альфа- Банк» відступає ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу Право Вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Станом на 20.09.2021 р, тобто на момент відступлення прав вимоги, за кредитним договором за відповідачем рахується заборгованість за кредитом загальний розмір якої становить 74567,81 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.23). Відповідно до Додатку 1-1 до Договору факторингу №3 від 20.09.2021 р., ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» набула права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 631142778 від 01 квітня 2019 року в сумі 74567,81 грн. (а.с.14). Відповідач не виконала належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» за кредитним договором № 631142778 від 01 квітня 2019 року в сумі 74567,81грн. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 3, 6, 627\~ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд приймає до уваги твердження представника позивача, що відповідачем 01.04.2019 р. було укладено угоду № 631142778 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (Кредитний договір), за невиконання зобов`язань за яким у останньої виникла заборгованість за вказаним договором в розмірі 74567,81 грн. Надана позивачем засвідчена належним чином копія договору факторингу № 3, який укладений 20.09.2021 р. між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», підтверджує факт відступлення права вимоги. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється на підставі правочину. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, як це закріплено положеннями ч. 1 ст. 513 ЦК України. Правомірність укладеного між сторонами Договору кредиту, як правочину сторонами не оспорена, тому він є чинним і обов`язковими для виконання. Первинним кредитором надано відповідачу кредитні кошти, які остання повинна була повернути. Проте, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості та Додатком 1-1 до Договору факторингу №3 від 20.09.2021 р. (а.с.13,23). Відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за кредитним договором, суду не надала. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, і зі [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за Договором (Офертою) на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 01 квітня 2019 р. в розмірі 74567,81грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 3028 грн. (а.с.4), підлягають стягненню з відповідача. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 7100,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно зі ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову\~на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду надано: договір про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023 року, відповідно до якого адвокат Макєєв В.М. надає юридичні послуги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (а.с.25-26), Акт приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 р. (а.с.27), в якому міститься інформація про найменування наданих послуг адвоката, їх період та вартість, в тому числі: надання первинної консультації замовнику у справі - година вартістю 1000,00 грн., правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини - 3 години вартістю 3000,00 грн., підготовка та подання до повної заяви - 3,1 година, вартістю 3100, 00 грн., всього 7100,00 грн., платіжна інструкція № 1134 від 07.03.2024 року (а.с.27-зворот), згідно якої ТОВ ФК «Еліт Фінанс» здійснено адвокату Макєєву В.М. оплату згідно договору №05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 в розмірі 7100,00 грн. Згідно з п. 3.1. договору про надання правничої допомоги, вартість послуг Адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого Адвокатом часу на надання послуг становить 1000,00 грн. без ПДВ. Конкретні суми до оплати наводяться у Акті (актах) наданих послуг, надісланих Адвокатом та погоджених із Клієнтом (а.с.26). Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правову допомогу. У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятої статті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, а саме - 7100 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved