Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Тропік» є власником 43/50 частин майнового комплексу СТФ [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між Селянським фермерським господарством «Дубравушка» та позивачем, посвідченого 08.12.2005 приватним нотаріусом Криничанської РНО Плохою Г.О. за № 1306. Відповідні відомості внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі ДРРП), номер запису про речове право: 53160888 від 25.12.2023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2856334312040. Крім того, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі ЄРЗ) 15.12.2005 внесено відомості про арешт нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 2700241, зареєстрованого Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова б/н від 14.12.2005, винесена Слідчим управлінням спецпідрозділу «03» управління МВС України в Дніпропетровській області, об`єкт обтяження: 43/50 частин майнового комплексу СТФ № 3 по [ADDRESS] , додаткові дані: кримінальна справа № 36051073. 15.03.2024 представник позивача, адвокат Самко О.І., звернувся до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з запитом щодо надання копії постанови, яка стала підставою накладення арешту на зазначене майно, або копії рішення по справі (постанову про закриття, обвинувального висновку), у разі його прийняття. За вих. № 2/С-86 Аз від 21.03.2024 2024 року була отримана відповідь, на підставі якої встановлено, що станом на 19.03.2024 року згідно обліків Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП відсутні відомості щодо реєстрації кримінальної справи № 36051073 до Єдиного реєстру досудових розслідувань. За викладеними обставинами накладений арешт унеможливлює реалізацію позивачем його прав володіння, користування та розпорядження зазначеним майном, що гарантовані Конституцією. Посилаючись на зазначені обставини, просить задовольнити позовну заяву та зняти арешт з майна. Відповідач Головне управління національної поліції у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явилися , про день слухання справи сповіщені. Згідно відзиву просять розглядати спрву без участі їх представника. Третя особа Головного управління МВС у Дніпропетровській області, у судове засідання не з`явилися, про день слухання справи сповіщені. Дослідивши докази по справі суд встановив, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Тропік» є власником 43/50 частин майнового комплексу СТФ [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між Селянським фермерським господарством «Дубравушка» та позивачем, посвідченого 08.12.2005 приватним нотаріусом Криничанської РНО Плохою Г.О. за № 1306. Відповідні відомості внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі ДРРП), номер запису про речове право: 53160888 від 25.12.2023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2856334312040. До Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі ЄРЗ) 15.12.2005 внесено відомості про арешт нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 2700241, зареєстрованого Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова б/н від 14.12.2005, винесена Слідчим управлінням спецпідрозділу «03» управління МВС України в Дніпропетровській області, об`єкт обтяження: 43/50 частин майнового комплексу СТФ № 3 по [ADDRESS] , додаткові дані: кримінальна справа № 36051073, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.04.2024 за № 372471204. Згідно відповіді Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за вих. № 2/С-86 Аз від 21.03.2024 встановлено, що станом на 19.03.2024 згідно обліків Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП відсутні відомості щодо реєстрації кримінальної справи № 36051073 до Єдиного реєстру досудових розслідувань. \~\~\~\~\~\~ \~\~Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент його закінчення у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно з ч. 2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно частини 4 ст. 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Зважаючи на те, що на сьогоднішній день виконавче провадження закінчено, неможливість зняття арешту через закриття виконавчого провадження, тому існують всі підстави для зняття арешту з усього належного йому майна. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016\~\~№ 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. У разі залучення\~\~органу державної виконавчої служби в якості відповідача, слід звернути увагу, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 1 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (пункт 71)). Заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Враховуючи викладене, норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову .

Outcome: approved