Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

02.09.2024 року представник позивача [PERSON] , діючи в інтересах позивача [PERSON] ( далі - Позивач), звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі-АТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я в сумі 355 000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 17.02.1994 року по 06.10.2021 рік працював підземним кріпильником з повним робочим днем на шахті «Родіна» АТ «Кривбасзалізрудком», тобто протягом 26 років і 06 місяців - здійснював трудову діяльність у шкідливих умовах, що підтверджується п. 17 Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09.05.2024 року форми П-4 та трудовою книжкою Позивача. У зв`язку з шкідливими умовами праці Позивач з вини Відповідача отримав наступні хронічні професійні захворювання за діагнозами: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня) та Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. 22.08.2024 року у зв`язку із отриманням хронічних професійних захворювань Позивач первинно пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 65% (50% по радикулопатії, та 15% по ХОЗЛ ), крім того Позивачу з вини Відповідача встановлено ІІІ групу інвалідності. Як зазначає представник позивача, у зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань - порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в ліву руку та ногу, порушену ходу, біль плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок переважно лівих, задишку при незначному фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель, запаморочення, важкість у грудях, втомлюваність. Наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення Позивачем больових відчуттів та про необхідність проходження лікування, а також вказує на відсутність у Позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які Позивач мав до моменту професійного захворювання та втрати професійної працездатності Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони Відповідача, Позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання Відповідачами вимог законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічних професійних захворювань. Ухвалою судді від 05.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 19.09.2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що причинний зв`язок між виною відповідача і шкодою заподіяною позивачу відсутній. Вказано, що позивач із власної ініціативи працював у шкідливих умовах праці, взамін на отримання додаткових благ і гарантій. Зазначив, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 355 000,00 гривень не доведена та значно завищена. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 17.02.1994 року по 06.10.2021 року перебував у трудових відносинах з АТ «Кривбасзалізрудком» та працював на посаді підземного кріпильника на шахті «Родіна» та був звільнений з підприємства 06.10.2024 року за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] від 19.09.1977 року на ім`я [PERSON] . Відповідно до п. 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09.05.2024 року складеного на АТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у [PERSON] професійних захворювань, а саме: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня), Код МКХ-10 - M 54.1. та хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. Код МКХ-10 - J 44. Згідно пункту 17 даного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи підземним кріпильником на дільниці №19 шахти «Криворізька» («Родіна») BAT «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» та AT «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» у періоди з 17.02.1994 по 04.10.2010 та з 01.11.2011 по 06.10.2021 рік - [PERSON] в підземних умовах шахти виконував комплекс робіт з кріплення та ремонту стовбурів шахт. В підземних умовах шахти умови праці характеризувалися тривалим виконанням робіт у незручній та вимушеній робочі позі, тривалість знаходження в якій перевищувало санітарні норми. Також робота характеризувалися нахилами тулуба (вимушені, більше 30° більше норми. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив концентрацій аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення. Згідно медичного висновку лікарсько - експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 09.04.2024 №572 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також є професійний маршрут: - з 05.10.2010року по 31.10.2011 рік - підземний кріпильник сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] впродовж 27 років 07 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. Внаслідок зазначено вище захворювання позивач [PERSON] 22.08.2024 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65% ( 50 % радикулопатія, 15 % ХОЗЛ) з 05.08.2024 року безстроково, а також встановлено третю групу інвалідності з 05.08.2024 року безстроково. Також визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Вказані обставини підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12ААА № 130193 від 22.08.2024, серії 12ААГ №573840 від 22.08.2024. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної карти. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43 та частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що позивачу заподіяно моральну шкоду, у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 60% первинно та безстроково, та встановлено третю групу інвалідності безстроково. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, вона постійно відчуває больові почуття, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача протягом 27 років 07 місяців в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно та безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 260 000 гривень, задовольнивши позовні вимоги частково. Позивач у порядку п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави у сумі 2400 гривень.

Outcome: partial