Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

21.05.2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про те, що [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , посвідка на постійне проживання № [NUMBER] , видана 27.07.2018 року) належать правовстановлюючі документи, а саме: трудова книжка [NUMBER] , дата заповнення 12.10.1984 року, на ім`я [PERSON] (зазначено російською мовою), диплом [NUMBER] , виданий 20 травня 1982 р. на ім`я [PERSON] (зазначено російською мовою) та військовий квиток [NUMBER] , виданий [INFO] . В обгрунтування своїх вимог заявник зазаначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Чернігівській області йому було відмовлено у зарахуванні в трудовий стаж періодів роботи, зокрема: період навчання з 01.09.1979 р. по 20.05.1982 р. відповідно до диплома [NUMBER] , період роботи відповідно до трудової книжки [NUMBER] та період проходження військової служби з 22.05.1982 р. по 18.06.1984 р. відповідно до війського квитка [NUMBER] , оскільки зазначене в цих документах прізвище « [PERSON] » не відповіда паспортним даним заявника. Згідно тимчасової посвідки на постійне місце проживання серії [NUMBER] та Азербайджанського паспорта прізвище заявника зазначено « [PERSON] ». Відповідно до довідки №К-3/18 від 13.06.2018 року Посольства Азербайджанської Республіки заявнику стало відомо, що при зміні громадянства Молдови на громадянство Азербайджанської Республіки в документах встановлюючих особистість особи було внесено корективи у прізвище та перша літера «К» була змінена на літеру «Г». Таким чином, заявник вказує на те, що існує невідповідність між документом, який посвідчує його особу в Україні (посвідкою на постійне проживання) та вищезазначеними правовстановлюючими документами, а тому останній змушений звернутись з даною заявою до суду, оскільки встановлення даних фактів породжує для нього юридичні наслідки, пов`язані із зарахуванням йому трудового стажу. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.05.2024 року в частині встановлення факту належності [PERSON] військового квитка було відмовлено у відкритті провадження. В частині інших вимог ухвалою суду від 23.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження. Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи доказами суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.03.1964 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] » (російською мовою). При отриманні паспорта громадянина Молдавської РСР, зміст якого передбачав зазначення у документі прізвища, імені та по-батькові особи, було вказано дані заявника російською мовою: « [PERSON] ». На підставі інформації про особу, наведеної в паспорта громадянина Молдавської РСР, заявнику видавалися інші документи відповідними підприємствами, установами та організаціями Союзу Радянських Соціалістичних Республік, зокрема, у трудовій книжці [NUMBER] , дата заповнення 12.10.1984 року, та дипломі [NUMBER] , виданому 20 травня 1982 р., заявника було записано як « [PERSON] » (зазначено російською мовою), що підтверджується копіями вищевказаних документів, наявних в матеріалах справи. В подальшому, заявником було отримано паспорт громадянина громадянство Азербайджанської Республіки із серією та номером № [NUMBER] , форма якого не передбачає зазначення у вказаному документі по-батькові особи, а тому у новому паспорті було зазначено прізвище та ім`я заявника: [PERSON] ( [PERSON] ). Відповідно до довідки Посольства Азербайджанської Республіки №К-3/18 від 13.06.2018 року встановлено, що при зміні громадянства Молдови на громадянство Азербайджанської Республіки в документах встановлюючих особистість заявника було внесено корективи у прізвище та перша літера «К» була змінена на літеру «Г» та підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] дійсно є однією особою. Відповідно до п.п.1 п.32 Порядку оформлення,\~видачі,\~обміну,\~скасування,\~пересилання,\~вилучення,\~повернення державі,\~визнання недійсною\~та знищення\~посвідки на\~тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. №322 для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подає дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу Б, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України. Тому, заявнику було видано тимчасову посвідку на постійне місце проживання серії [NUMBER] , в якій на підставі даних Азербайджанського паспорта зазначено прізвище та ім`я заявника: « [PERSON] ». Вказані обставини також підтверджуються даними довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.08.2022 року. Водночас, на звернення [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 11.03.2024 року із заявою про призначення пенсії, останньому було відмовлено. Так, згідно з рішенням про відмову у призначенні пенсії від 20.03.2024 р. №204850017233 ГУ ПФУ в Чернігівській області було відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії за віком, оскільки при розгляді документів встановлено, що до загального стажу не зараховані періоди роботи по трудовій книжці, період проходження військової служби, навчання згідно наданих до заяви документів, так як прізвище, ім`я та по батькові заявника у цих документах не відповідає паспортним даним. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Порядком підтвердження\~наявності трудового\~стажу роботи\~для призначення\~пенсій за\~відсутності трудової\~книжки або\~відповідних записів\~у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 закріплено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. Відповідно до п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, в тому числі, документів про трудовий стаж. Тому, суд вважає, що встановлення факту належності заявнику трудової книжки [NUMBER] , дата заповнення 12.10.1984 року, та диплома [NUMBER] , виданого 20 травня 1982 р., є необхідним, оскільки від встановлення зазначених фактів залежать права заявника на призначення пенсії. Як зазначається у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію, одержання компенсації тощо. Згідно цієї постанови суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Також, у постанові від 23.05.2022 р. у справі №539/4118/19 Верховним Судом зроблено висновок про те, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.12.2021 р. у справі №464/6696/20 та від 10.04.2019 р. у справі №320/948/18. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що юридичний факт належності [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , посвідка на постійне проживання № [NUMBER] , видана 27.07.2018 року) трудової книжки [NUMBER] , дата заповнення 12.10.1984 року, на ім`я [PERSON] (зазначено російською мовою), та диплома [NUMBER] , виданого 20 травня 1982 р. на ім`я [PERSON] (зазначено російською мовою) підтверджено під час проведення судового розгляду справи належними та обґрунтованими доказами. З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що спір про право у даній справі відсутній, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів слід задовольнити.

Outcome: approved