Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина: [PERSON] , який народився [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який рішенням Турійського районного суду Волинської області від 25 лютого 2020 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей - син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відтоді як батьки припинили шлюбні відносини двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю, а [PERSON] - з батьком. Відповідач більше семи років не цікавиться матеріальним становищем, життям сина, не піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не проявляє бажання для спілкування та не приймає участі у його вихованні. Фактично усім переліченим неповнолітнього займається його батько - позивач у справі, котрий створив належні умови для проживання сина, піклується про стан його здоров`я, дбає про забезпечення харчування, медичного огляду та лікування. Відповідачка у справі створила нову сім`ю, жодних грошових коштів на утримання сина позивачу не надає, оскільки за спільною згодою між сторонами у кожного з них на утриманні знаходяться неповнолітні діти, відповідальність за матеріальне забезпечення усім необхідним яких несуть сторони. 18 січня 2024 року [PERSON] підписала заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина: [PERSON] , 2007 року народження. Рішенням виконкому № 40 від 08 лютого 2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] . На підставі наведеного, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно сина [PERSON] . Ухвалою судді від 15 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 13 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно, як в нотаріально засвідченій заяві так і в заяві, поданій до суду 13 травня 2024 року просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а. с. 14, 30). Представник третьої особи - Турійської селищної ради Ковельського району Волинської області, як орган опіки та піклування - Ваврищук Вікторія Олександрівна , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а. с. 27). Відповідно до частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 25 лютого 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9-10). Згідно виробничої характеристики, виданої директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛМА», [PERSON] працює на підприємстві на посаді оператора котельні з 07 листопада 2018 року, характеризується як сумлінний та добросовісний працівник (а. с. 11). Службою у справах дітей проведено обстеження умов проживання сім`ї позивача, відповідно до якого встановлено, що за адресою [ADDRESS] проживають та зареєстровані позивач [PERSON] та його син [PERSON] . З 2016 року дитина не підтримує зв`язок з матір`ю, батько один виховує сина. Згідно актів обстеження умов проживання від 17 січня та 06 лютого 2024 року в сім`ї створено належні умови для нормального розвитку, навчання та відпочинку дитини, будинок просторий, зроблено косметичний ремонт є необхідні меблі та побутова техніка. В дитини є окрема кімната, облаштована усім необхідним для навчання та відпочинку, є достатній запас продуктів харчування, одяг та взуття. Результатом обстеження умов проживання є рекомендація щодо підготовки документів для подання заяви про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки вбачається, що мати фактично самоусунулася від обов`язку щодо виховання дитини (а. с. 12, 13). 18 січня 2024 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Гутом В. П. в реєстрі за № 56 зареєстровано заяву [PERSON] , [INFO] , згідно якої остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а. с. 14). Відповідно до статтей 150, 164, 166 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, і ця міра є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток та складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культури та інших духовних цінностей не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом не встановлено наявності у відповідачки будь-яких реальних перешкод для спілкування з сином. Крім того, [PERSON] не вживала жодних заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з сином, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не зверталася. Матір тривалий час не цікавиться життям та здоров`ям сина, підтвердивши байдужість до своєї дитини. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо неповнолітнього сина, підтвердивши даний факт написанням заяви про визнання позовних вимог. Згідно з частиною п`ятою статті 19 Сімейного кодексу України висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина не є обов`язковим для суду, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. З досліджених в судовому засіданні матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав встановлено, що 16 січня 2024 року до Турійської селищної ради звернувся [PERSON] , [INFO] , із заявою про позбавлення батьківських прав стосовно нього його матері - [PERSON] . На підставі цього, 17 січня 2024 року було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] та складено відповідний акт, згідно якого встановлено, що [PERSON] виховує батько - [PERSON] , оскільки мати створила нову сім`ю, участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його проблемами, не спілкується з ним. Рішенням виконавчого комітету Турійської селищної ради Волинської області № 40 від 08 лютого 2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] та відповідність його інтересам дитини, згідно якого встановлено, що батьки неповнолітнього розірвали шлюб, дитина фактично проживає та перебуває на утриманні батька [PERSON] . З 2020 року мати не цікавиться навчанням та здоров`ям дитини, не спілкується з сином, не надає моральної та матеріальної підтримки у навчанні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та медичного огляду. 18 січня 2024 року відповідач надала в службу у справах дітей Турійської селищної ради нотаріально засвідчену заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , зареєстровану в реєстрі за № 56 від 18 січня 2024 року. На підставі наведеного служба у справах дітей Турійської селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина - [PERSON] (а. с. 47-65). Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем, Після розлучення позивача та відповідача син пішов жити до матері, а через деякий час повернувся до батька і залишився проживати з ним. Не проживають вони більше 7 років, мати до дитини не приходить і ніякої допомоги не надає. Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23) зроблено висновок, згідно якого - позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. З урахуванням найкращих інтересів дитини, оскільки беззаперечно є факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до сина, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved