Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №С-001-046538-19-980 від 14.02.2018 у розмірі 102 248,24 грн та №С-001-071166-19-980 від 27.09.2019 у розмірі 8 815,47 грн, які були укладені між відповідачем і АТ «Ідея Банк»; за кредитним договором №3348469 в розмірі 23 616,00 грн, який був укладений між відповідачем і ТОВ «Авентус Україна»; кредитним договором №18917-04/2021 в розмірі 10 920,00 грн, який був укладений між відповідачем і ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». Позивач вказує, що відповідач порушив умови вказаних кредитних договорів, право вимоги за якими перейшло до позивача на підставі Договорів факторингу. В судове засідання сторони не викликались. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позов, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вказує, що зазначені кредитні договори з АТ «Ідея Банк», ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «ФК «Інвеструм» в електронному вигляді відповідач не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Позивачем не надано доказів, які свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредитів, ознайомлення з усіма істотними умовами договору та перерахування позивачу коштів за договорами. Представником позивача подано відповідь на відзив, вказує, що для укладення кредитного договору в електронній формі існує певний алгоритм дій, які має пройти позичальник на офіційному сайті кредитодавця, та які були вчинені відповідачем з метою отримання кредиту. Відповідач самостійно визначив для себе необхідний час для ознайомлення з умовами Договорів після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини. Підписання кожного з договорів здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на мобільний номер позичальника, зазначений ним при укладенні договору. Позивач не є банківською установою та не може надати підтвердження про зарахування кредитних коштів на банківські рахунку відповідача. Проте, сам відповідач як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти власноруч може отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту отримання кредитних коштів. Законодавством не передбачено обов`язок нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідачем не доведені обставини, про які він стверджує у відзиві. Позивач на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 16 травня 2024 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На підставі розпорядження №1245 від 30.07.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа передана у провадження судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Мазуренка В.В. Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 14 лютого 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду №С-001-046538-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до Угоди банк відкриває поточний рахунок [NUMBER] у гривні, операціями за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде випущена в рамках цієї Угоди та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн, ліміт доступний на момент укладення угоди - 49 900 грн та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативою Банку, про що буде повідомлено Клієнта додатково. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% грн річних. В договорі зазначено, що клієнт ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річної процентною ставкою та загальною вартістю кредит, а саме: реальна річна процента ставка - 103,44%. Загальна вартість кредитної лінії 697,89 грн за кожні 1000 грн з 10 000 грн. Договір підписано особисто відповідачем. Також цього ж дня відповідачем підписана заява на приєднання до Договору добровільного страхування життя, Анкета-опитувальник клієнта, довідка про тарифи та обслуговування кредитних карток, згода із заявою на відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції - ДКБО, заява на виготовлення платіжної картки. Із виписки за договором за період з 14.02.2019 по 07.07.2023 видно операції по наданню траншу на підставі Договору, оплата за придбання товарів, зарахування коштів. 27 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду №С-001-071166-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до Угоди банк відкриває поточний рахунок [NUMBER] у гривні, операціями за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде випущена в рамках цієї Угоди та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн, ліміт доступний на момент укладення угоди - 5000 грн та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативою Банку, про що буде повідомлено Клієнта додатково. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% грн річних. В договорі зазначено, що клієнт підтверджує, що перед укладенням Угоди ознайомлений з інформацією необхідною для укладення договору, викладеною в Паспорті споживчого кредиту із порівнянням різних пропозиції банку, ознайомлений з умовами угоди, ДКБО і Тарифами. Договір підписано особисто відповідачем. Із виписки за договором за період з 27.09.2019 по 07.07.2023 видно операції по наданню траншу на підставі Договору, зарахування коштів. 07 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №С-001-046538-19-980 від 14.02.2019 на загальну суму заборгованості 102 248,24 грн, та за договором №С-001-071166-19-980 від 27.09.2019 на загальну суму заборгованості - 8 815,47 грн, що підтверджується вказаним договором та витягами з реєстру боржників. Розмір заборгованості станом на 07.07.2023 підтверджується довідками АТ «Ідея Банк». Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №С-001-046538-19-980 від 14.02.2019, за період з 07.07.2023 по 30.11.2023 за відповідачем значиться заборгованість від розмірі102 248,24 грн, з яких: 46 206,91 грн. - заборгованість за основним боргом; 56 041,33 грн - заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №С-001-071166-19-980 від 27.09.2019, за період з 07.07.2023 по 30.11.2023 за відповідачем значиться заборгованість у розмірі 8815,47 грн, з яких: 4675,39 грн. - заборгованість за основним боргом; 4140,08 грн - заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. 15 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №3348469, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 10 000,00 грн на строк 30 днів, знижена процентна ставка - 0,38% в день, стандартна процентна ставка - 1,90% в день, орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою - 11140,00 грн, за стандартною ставкою- 15700,00 грн. Кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, надані споживачем з метою укладення цього договору. Договір укладено до допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. [PERSON] також підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту та графік платежів до даного договору із якого видно, що дата повернення кредиту - 14.01.2021, сума нарахований процентів - 1140,00 грн. 30 листопада 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу №30112021, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3348469 в розмірі 23 616,00 грн, з яких: 7200,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 415,00 грн - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується вказаним договором, актом прийому-передачі та витягом з реєстру боржників. Із картки обліку договору (розрахунку за договором), видно, що за період з 15.12.2020 по 29.11.2021 відповідачем здійснено оплату основного боргу в сумі 2800 грн, відсотків в сумі 22176,80 грн. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за договором №3348469 від 15.12.2020 року не погашена та станом на 30.11.2023 складає 23 616,00 грн. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. 28 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №18917-04/2021, відповідно до якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 3000,00 грн на строк 30 днів, до 27.05.2021. За користування кредитом передбачена сплата відсотків в розрахунку - 2,20% на добу. В договорі зазначено, що його підписанням клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Договір, графік розрахунків та орієнтовна вартість кредиту, підписані відповідачем електронним підписом. Згідно з графіком платежів та паспорту кредиту, загальні витрати за кредитом складають 1520,10 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту - 4520,10 грн. 27.05.2021 відповідачем подано заявку на відстрочення виконання зобов`язання за Договором, а саме на 30 днів, до 25.06.2021. 18 січня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" укладено договір факторингу №18012022, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги в тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором №18012022 в розмірі 10 920,00 грн, що підтверджується вказаним договором, актом прийому-передачі та витягом з реєстру боржників. Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за договором №18012022 від 28.04.2021 заборгованість відповідача не погашена та станом на 30.11.2023 складає 10920,00 грн, з яких: з яких 3000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 7920,00 грн - заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено що кредитні договори №3348469 та №18917-04/2021 укладені в електронній формі та підписані відповідачем [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 р. у справі № 524/5556/19 зазначив, що якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. .Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитні договори між кредиторами і відповідачем не були б укладені. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 18.06.2021 у справі №234/8079/20 (провадження №61-2904св21). Також слід зазначити, що особливістю укладення договорів про отримання кредиту в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем є те, що при цьому виключається прямий контакт позичальника з кредитором та можливість останнього спонукати позичальника до укладення договору на несправедливих для нього умовах, а також можливість застосування до нього психологічного чи фізичного тиску. Отже укладення договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення позивача, з врахуванням, що останній розумів, що дані умови договору є зручними для нього на ринку фінансових послуг в мережі Інтернет. Аналогічна правова позиція викладені в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 640 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищевказані кредитні договори укладені з відповідачем у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Кредитні договори укладені між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] підписані відповідачем особисто та містять визначені істотні умови, в тому числі ліміт кредитної лінії, розмір відсотків за користування кредитом. Виписками із рахунків відповідача №26208001718573 та №26207002718573, відкритих на підставі Угод про відкриття кредитної лінії, підтверджується користування кредитними коштами. Вказаним спростовуються викладені у відзиві обставини щодо електронної форми договорів, укладених між відповідачем і АТ «Ідея Банк», та відсутності доказів на підтвердження отримання кредитних коштів. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами. В Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц ВП ВС вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15,від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Як зазначено в постанові ВС від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ передбачених Кредитними договорами. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що відповідач не підписував кредитні договори не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами. Заперечуючи проти отримання кредитних коштів за вказаними кредитними договорами, відповідач не довів того, що на його рахунки, відкриті в АТ «Ідея Банк», а також на платіжні картки, реквізити яких зазначені відповідачем в кредитних договорах, не надходили кошти за умовами договорів. Виписок по рахункам не надав. Договори кредитів недійсними не визнані. Відповідач із зустрічним позовом щодо дійсності спірних кредитних договорів в суд не звертався, про наявні у нього докази на спростування вимог позивача не зазначив, таких доказів суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Таким чином у відповідача виникли зобов`язання за укладеними договорами повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст.ст. 516, 517 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На підставі укладених договорів факторингу №07072023 від 07.07.2023, №30112021 від 30.11.2021, №18012022 від 18.01.2022 позивач набув права вимоги до відповідача за відповідними вищевказаними договорами кредиту. Жодних штрафних санкцій позивачем за вказаними кредитами не нараховано. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 року у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №554/8549/15-ц. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Отримані кредитні кошти та проценти за користування цими коштами відповідач не повернув, умови договорів не виконав. Доказів про виконання договорів та повернення отриманих кредитних коштів на рахунок первинних кредиторів відповідачем не надано. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, нарахування процентів за користування кредитами було передбачено умовами укладених кредитних договорів, розмір заборгованості за основною сумою боргу та за відсотками відповідачем не спростовано. тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved