Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] (у зв`язку зі смертю останньої у подальшому замінено правонаступником [PERSON] в особі законного представника [PERSON] ), у якому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ) з квітня 2019 року по день його смерті [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] познайомились у мережі Інтернет, спілкувались декілька місяців приблизно з листопада 2016 року, перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю з лютого 2017 року. [PERSON] проходив військову службу в [NUMBER] механізованій бригаді в м. Біла Церква, певний час перебував та проживав там. Після того як [PERSON] приїхав на ротацію, пара почала жити разом та будувати сім`ю. Вони проживали разом в м. Біла Церква у квартирі, яка належить батьку позивача. Пара стала вести спільне господарство та побут, у них була створена сім`я, впродовж спільного проживання вони мали спільний бюджет. У 2021 році вони придбали автомобіль за спільні кошти. Частину коштів відклали із заробітних плат, а частину позивач узяла в борг у знайомої. Автомобіль був зареєстрований на [PERSON] . Усі друзі, родичі та сусіди позивача знали [PERSON] та вважали їх за чоловіка та дружину. У 2021 році [PERSON] звільнився з військової служби та влаштувався на роботу в м. Біла Церква. У лютому 2022 року після початку повномасштабної війни з боку рф, [PERSON] став на захист Батьківщини, а у травні 2022 року загинув, про що Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану складено відповідний актовий запис № 948 та видано свідоцтво про смерть. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне для визнання придбаного за спільні кошти автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, а також для реалізації права на спадкування. 16.10.2023 представником [PERSON] (до її смерті) подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що [PERSON] є онуком відповідача. Після смерті доньки, вона була його опікуном на підставі рішення виконавчого комітету Лебединської міської ради від 16.05.2001 № 165. З того часу [PERSON] перебував на повному її утриманні, проживав разом із нею та був зареєстрований у будинку [PERSON] . Військову службу [PERSON] проходив з 11.05.2011 по день його загибелі [INFO] , що на 60 днів раніше ніж у позовній заяві зазначає позивач. З 11.05.2011 по 11.05.2012 [PERSON] проходив військову службу у ВЧ [NUMBER] в [ADDRESS] . Після закінчення служби [PERSON] уклав контракт та проходив військову службу у ВЧ [NUMBER] до 20.06.2014. З 23.01.2015 по 23.01.2018 [PERSON] проходив військову службу у ВЧ [NUMBER] в м. Миколаєві, брав безпосередню участь в антитерористичній операції з 2015 по 2018 роки, що спростовує твердження позивача про те, що з лютого 2017 року вони розпочали проживати однією сім`єю. 25.04.2019 [PERSON] прийнято за контрактом на військову службу у ВЧ [NUMBER] , яка розташовується у [ADDRESS] . У складі зазначеної військової частини він проходив військову службу з 25.04.2019 по 25.10.2020. Однак, за період проходження служби у зазначеній військовій частині [PERSON] не перебував у м. Біла Церква, натомість перебував на території Луганської та Донецької областей, перебуваючи у зоні бойових дій та брав участь з 29.07.2019 по 12.11.2019 та 02.12.2019 по 21.03.2020 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях. Після звільнення з військової служби [PERSON] повернувся до м. Лебедина, став на облік Лебединського управління Сумської філії Сумського обласного центру зайнятості як безробітний. На обліку перебував з 05.11.2020 по 02.03.2021, що спростовує посилання позивача на проживання з ним однією сім`єю у зазначений період. 08.08.2021 [PERSON] виїхав на заробітки до Чеської Республіки. 14.10.2021 він повернувся в Україну, попросив у [PERSON] кошти для придбання автомобіля в сумі 50000,00 грн., які остання перерахувала йому на картку. Окрім цього, у травні 2020 року вона перераховувала йому 70000,00 грн. Із позивачем [PERSON] познайомився взимку 2020 року, про що повідомив брату [PERSON] . Вони деякий час зустрічались, однак спільного побуту, бюджету, прав та обов`язків ніколи не мали. Автомобіль [PERSON] придбав за власні кошти за фінансової підтримки відповідача. Позивач не лише не знає дату смерті [PERSON] , вона не приймала участь у його похованні, не займалася його пошуками коли він зник безвісті. Повідомлення про факт загибелі [PERSON] було направлено його брату, а сповіщення про смерть направлено [PERSON] . Зазначаючи про видачу свідоцтва про смерть, позивач не надає його копію. Реєстрація смерті [PERSON] була проведена 10.11.2022 Лебединським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі на підставі остаточного лікарського свідоцтва про смерть № 1069/НЕ, виданого 09.11.2022 Новокодацьким відділом КЗ Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз Дніпропетровської обласної ради. Зазначене, на думку представника, указує на той факт, що позивач не лише не проживала з [PERSON] однією сім`єю, а взагалі не володіє інформацією про нього. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. Факт перебування позивача у близьких стосунках не може свідчити про те, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю. Представник зазначає, що фотокартки не є доказом проживання однією сім`єю, оскільки вони можуть не відповідати датам проставленим позивачем, зроблені всі лише у п`ять періодів по декілька днів кожний. Відповіді на указаний відзив позивач не надала. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2023 цивільну справу № 357/4132/23 направлено за підсудністю до Лебединського районного суд Сумської області. 15.06.2023 справа надійшла до Лебединського районного суду Сумської області. Ухвалою від 20.06.2023 позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 12.07.2023 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 23.11.2023, у зв`язку із смертю [PERSON] , провадження у справі зупинено до залучення її правонаступника. Ухвалою від 24.06.2024 провадження у справі поновлено. Ухвалою від 09.07.2024 до участі у справі залучено [PERSON] в особі законного представника [PERSON] . Ухвалою від 28.08.2024 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи. У судовому засіданні 01.10.2024 представник позивача, адвокат Чорний О.В., позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] у судове засідання не з`явилась, представника не направила, жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Так, звернувшись до суду позивач стверджує, що з 2017 року вони з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю, однак просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2019 по день його смерті. [PERSON] народився [INFO] в м. Лебедин, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 31.01.1993 (а.с. 104). [INFO] [PERSON] помер в м. Миколаївка, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 10.11.2022 (а.с. 96). За життя [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 106). Згідно з довідкою від 05.02.2018 № 134/1 [PERSON] з 23.01.2015 по 23.01.2018 проходив військову службу у ВЧ [NUMBER] в [ADDRESS] (а.с. 109, 111). Таким чином з лютого 2017 року по січень 2018 року [PERSON] проходив військову службу в м. Миколаїв та не міг у цей період фактично проживати у м. Біла Церква однією сім`єю з позивачем. З 25.04.2019 року [PERSON] був прийнятий на військову службу за контрактом у ВЧ [NUMBER] , що підтверджується копією наказу від 25.04.2019 № 123 та проходив службу до 25.10.2020 (а.с. 113, 114). Відповідно до наказу від 25.10.2020 № 274 [PERSON] виключено із списків особового складу частини, місце видані наказу зазначено с. Михайлівка (а.с. 12). Як свідчить довідка Лебединського управління Сумської філії Сумського ОЦЗ № 739 [PERSON] перебував на обліку з 05.11.2020 по 02.03.2021 (а.с. 115). З 02.03.2021 [PERSON] прийнято на роботу пекарем хлібобулочного цеху ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство» «Київський обласний хлібопекарський комплекс» (а.с. 16). Наказом командира ВЧ [NUMBER] від 27.04.2022 № 101 [PERSON] призначено на військову службу по мобілізації у вищевказану частину (а.с. 14). 14.11.2022 [INFO] [PERSON] сповіщено про загибель [PERSON] в результаті бойових дій під час захисту Батьківщини (а.с. 119). Наказом командира ВЧ [NUMBER] від 01.05.2023 № 123 [PERSON] виключено зі списків особового складу військової частини (а.с. 120). Згідно з довідкою виконавчого комітету Лебединської міської ради від 09.10.2023 № 02-09/3408 поховання онука здійснила [PERSON] (а.с. 121). Усі витрати, пов`язані з похованням [PERSON] , понесла [PERSON] (а.с. 122-127). На підтвердження обставин, викладених у позові, [PERSON] надала також епізодичні фотографії, датовані періодом з серпня 2020 року по січень 2022 року (а.с. 18-30). Звертаючись до суду [PERSON] указувала на необхідності установлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] з метою реалізації права на спадкування. Так, 30.10.2021 на ім`я [PERSON] зареєстровано автомобіль «Део Ланос», 2007 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 17). При цьому [PERSON] 15.03.2023, тобто до моменту звернення [PERSON] до суду, звернулась до Лебединської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 100), а 05.10.2023 отримала свідоцтво про право на спадщину, а саме на автомобіль «Део Ланос», 2007 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 97). Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Тобто особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Фактично на підтвердження обставин спільного проживання із [PERSON] позивач посилалась на показання свідків та спільні фотографії. Однак, як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.12.2021 у справі № 531/295/19 показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Доказів того, що за рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON] придбали автомобіль, суду надано не було. Крім того позивачем не забезпечено явку свідків у судове засідання. Також слід зазначити, що у своєму позові [PERSON] помилково посилалась на видачу копії свідоцтва про смерть [PERSON] . Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що може свідчити про її необізнаність із обставинами його смерті та подальшою долею, тобто відсутність дійсних сімейних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У постанові від 18.09.2023 у справі № 582/18/21 Верховний Суд вказав на те, що слід розмежовувати сферу дії ст. 74 СК України та ст. 1264 ЦК України, оскільки зазначені норми регулюють різні правовідносини, а саме сімейні та спадкові. Якщо вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України. Однак, [PERSON] не набула прав спадкоємця після смерті [PERSON] , оскільки не відповідає вимогам щодо спадкоємців четвертої черги так як не проживала із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до його смерті, а зворотного не було доведено позивачем та не було установлено судом в межах даної справи. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed