Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

У вересні 2024 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті громадянки України, [PERSON] , [INFO] , місце проживання: с. Подо-Калинівка, Цюрюпінського району Херсонської області, ІПН: [NUMBER] , яка померла в м. Скадовськ Скадовського району Херсонської області, [INFO] .\~ В обґрунтування заяви посилалась на те, що вона є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] в лікарні м. Скадовськ, Скадовського району Херсонської області за обставин: гостра серцево-судинна недостатність, гостра коронарна недостатність. Для отримання свідоцтва про смерть звернулась до відділу реєстрації актів цивільного стану, але їй було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті не надала документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичної установи. Зазначала, що отримати свідоцтво про смерть у відділі реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Даний факт необхідно встановити для реєстрації смерті в установленому законом порядку та прийняття спадщини. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження в судовому засіданні. Заявник у судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~ Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] є громадянкою України та бабусею заявника [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Як вбачається із поданих заявником документів, [INFO] [PERSON] , [INFO] померла. На підтвердження факту смерті заявник надала наступні документи, видані на тимчасово окупованій території України, а саме: медичне свідоцтво про смерть № 257/СК від 18 червня 2024 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Скадовським районним відділом запису актів цивільного стану Управління ЗАГС Херсонської області від 26 червня 2024 року. Факт смерті підтверджено також фото з місця поховання. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупований Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року за № 309 зі змінами і доповненнями, вся територія Скадовського району Херсонської області з 24 лютого 2022 року є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з положеннями ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У зв`язку з тим, що факт смерті був зареєстрований на тимчасово окупованій території України, а надані документи не є офіційними документами відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті, заявник не може отримати свідоцтво про смерть батька та використовувати його в цивільно-правових відносинах. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. На підставі ч. ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. У частині другій статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з вимогами ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Стосовно даної цивільної справи, то правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для реалізації, є право заявника як громадянина України та онуки, на державну реєстрацію смерті своєї бабусі, що, в свою чергу, є підставою для реалізації заявником інших своїх прав, пов`язаних зі смертю бабусі, зокрема, права на спадкування. Натомість реалізація вказаних прав в позасудовому порядку наразі неможлива з об`єктивних причин неможливості прийняття у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державними органами України, в тому числі органами ДРАЦС України, документів, якими посвідчується факт, дата, місце смерті батька заявника. Відповідно до положень ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 759/1443/22 зазначено, що розгляд державними органами документів, виданих окупаційною владою, не означає автоматичного визнання такої влади. Водночас держава має вживати заходів щодо ефективного захисту. Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що розташовані на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом і оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку ст. 315 ЦПК України. Водночас згідно з практикою ЄСПЛ, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, а саме висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), а також згідно Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) (так званий «намібійський виняток») не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій окупованій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Схожі правові висновки містить постанова Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі № 759/1443/22. Враховуючи наведене, суд, як виняток, приймає до уваги дані смерті особи, дату і місце, які зазначені у документах, виданих на тимчасово окупованій території. Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , яка померла в м. Скадовськ Скадовського району Херсонської області, [INFO] .\~ Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне для реєстрації такого факту у встановленому законом порядку. Отже,

Outcome: approved