Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права вланості на майно та встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був її дід позивача - [PERSON] . Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку були зареєстровані : [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] - дочка. Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали вищевказані особи, то кожному з них належало по 1/3 ч. спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Дід позивача - [PERSON] 20.05.2014 р. склав заповіт на користь позивача, а саме: все своє майно та права, які належать йому на момент складання цього заповіту, та майно і права, які належатимуть йому в майбутньомузаповів [PERSON] , [INFO] , ід.н. [NUMBER] . Даний заповіт 20.05.2014р. посвідчений секретарем Великокам янської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 48. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на вищезгадане домоволодіння та на земельні ділянки. З метою оформлення спадщини після смерті діда вона, позивач [PERSON] , звернулася до державного нотаріуса Першої Коломийської ДНК [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом видано позивачу Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд , що в [ADDRESS] площею 0,2274 га, та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3296 га, що на території Великокам`янської сільської ради. Однак, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за вищевказаною адресою нотаріус відмовила, надавши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 вересня 2022 року мотивуючи тим, що право власності було зареєстровано за головою колгоспного двору, частки померлого спадкодавця та інших членів колгоспного двору у майні двору не виділено. Крім того, нотаріусом зазначено, що у пред`явлених документах є розбіжності, а саме : у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено « [PERSON] », а у документах, які підтверджують право власності на нерухоме майно, а саме фотокопії Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння « [PERSON] » Вказує, що члени колгоспного двору, відповідачі по справі які являються їй бабусею та мамою не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору у встановленому законом порядку, та не претендують на них. А факт розбіжностей у документах, зокрема що у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Коломийської районної ради 02 серпня 1989 року, зазначено по-батькові " [PERSON] " є помилковим, оскільки у свідоцтві про смерть останнього по батькові зазначено [PERSON] , що є правильним. Враховуючи неможливість оформлення спадкових прав на спірний житловий будинок в нотаріальній конторі, а також те, що окрім неї, позивача ніхто не претендує на майно колгоспного двору та відповідачі не заперечують щодо оформлення за нею, позивачем, права власності на майно, просить встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого на ім я [PERSON] , та визнати за нею, позивачем, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви відповідно до яких позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі, просили справу слухати без їх участі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позові пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1ст.1297ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був\~ дід позивача - [PERSON] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Коломийської районної ради 02 серпня 1989 року на підставі рішення № 125 від 14 червня 1989р., випискою з інвентарних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» від 17 травня 2017 року вих № 58651 та довідкою виконкому П`ядицької сільської ради № 92/02-32/20 від 08 липня 2024 року (а.с.17, 17-а). Станом на 01.07.1990 р. у даному житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина,(відповідач по справі) , [PERSON] дочка (відповідач по справі), що підтверджується довідкою виконкому П`ядицької сільської ради № 92/02-32/20 від 08 липня 2024 року (а.с. 16) Встановлено, що позивач [PERSON] (д.п.Колесар) народилася [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ), яка являється дочкою голови двору [PERSON] , які 25 листопада 2005 року розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про народження, свідоцтвом про розірвання шлюбу, та вказаною вище довідкою виконкому П`ядицької сільської ради. Після реєстрації шлюбу із [PERSON] мати позивача [PERSON] (дочка [PERSON] ) змінила прізвище на [PERSON] , згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с. 12) Позивач [PERSON] [INFO] , згідно свідоцтва про шлюб, зареєструвала шлюб з [PERSON] і відповідно змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.10) П. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначає, що: а) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Положеннями ст. 126 ЦК УРСР встановлено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві були зареєстровані та проживали голова двору\~ [PERSON] , та члени двору відповідачі\~ [PERSON] та [PERSON] \~то їх частки у вказаному майні рівні та відповідно становили по 1/3 частині спірного будинковолодіння, кожному. Дід позивача - [PERSON] 20.05.2014 р. склав заповіт на користь позивача згідо якого все своє майно та права, які належать йому на момент складання цього заповіту, та майно і права, які належатимуть йому в майбутньому заповів позивачу [PERSON] , [INFO] , ід.н. [NUMBER] . Даний заповіт 20.05.2014р. посвідчений секретарем Великокам янської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за № 48. [INFO] в с. Велика Кам янка Коломийського району Івано-Франківської області помер [PERSON] про що 27 липня 2020 року складено відповідний актовий запис № 83 (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за вищезгаданим заповітом на 1/3 частину спірного домоволодіння, яку прийняла позивач, подавши відповідну заяву до державного нотаріуса Першої Коломийської ДНК Мануляк І.В. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] як члени колишнього колгоспного двору належні їм частки у майні колгоспного двору не витребували та не виділили станом на сьогоднішній день, із поданих заяв вбачається, що відповідачі не бажають витребовувати та виділяти належні їм на час ліквідації колгоспних дворів, частки. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. З введенням в дію з 01.07.1990 р. Закону СРСР, а з 15.04.1991року Закону України\~„Про власність" колгоспні двори ліквідовано\~і в даній справі слід керуватися п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995р.\~"Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Власність колгоспного двору регулювалася ст.ст. 120\~126 ЦК УРСР (редакція 18.07.1963 року).\~Згідно ст.120 ЦК УРСР, колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Вищевказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору збереглося і на даний час,\~що стверджується виготовленим 06 червня 2017 року ОКП «Коломийським МБТІ» технічним паспортом на спірний будинок з господарськими будівлями і спорудами. Згідно вказаного технічного паспорта за адресою\~ [ADDRESS] , знаходяться житловий будинок літ «А», літня кухня «Б», сарай «В», стодола «Г», стайня «Д», навіс «Е», вбиральня «Є», сарай «Ж», навіс «З», навіс «К», криниця №, ворота, огорожа №1-3, побудовані у 1970р. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої Коломийської ДНК Мануляк І.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, на що заведено спадкову справу № 131/2020 (а.с.58). Нотаріусом видано позивачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] площею 0,2274 га, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3296 га та площею 1,0362 га, що на території Великокам`янської сільської ради (а.с.89,97,110). Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , позивач не взмозі, в зв`язку з тим, що право власності було зареєстровано за головою колгоспного двору, частки померлого спадкодавця та інших членів колгоспного двору у майні двору не виділено. Крім того, нотаріусом зазначено, що у пред`явлених документах є розбіжності, а саме : у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено « [PERSON] », а у Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння « [PERSON] » (а.с.18). Як зазначалось вище на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Коломийської районної ради 02 серпня 1989 року, спірне майно належало колгоспному двору головою якого був [PERSON] . Дійсно у даному свідоцтві зазначено по батькові [PERSON] , що є помилковим, оскільки у свідоцтві про смерть останнього його по батькові зазначено [PERSON] . Крім того, згідно заповіту від 20 травня 2014 року по батькові спадкодавця зазначено вірно « [PERSON] ».(а.с.14). Також копією державного акту на право на земельну ділянку серія ЯЗ № 411055 підтверджується, що по батькові спадкодавця [PERSON] - « [PERSON] »(а.с.91). Внести виправлення у згадане свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння на даний час неможливо, в зв"язку з тим, що чинним законодавством не передбачено внесення будь-яких змін та виправлень до таких документів після смерті особи. Отже при написанні по батькові спадкодавця у згаданому Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння допущено помилку, що також стало підставою відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно. Статтею 293\~ЦПК України\~передбачено,\~що окреме\~провадження -\~це вид\~непозовного цивільного\~судочинства,\~в порядку\~якого розглядаються\~цивільні справи\~про підтвердження\~наявності або\~відсутності юридичних\~фактів,\~що мають\~значення для\~охорони прав,\~свобод та\~інтересів особи\~або створення\~умов здійснення\~нею особистих\~немайнових чи\~майнових прав\~або підтвердження\~наявності чи\~відсутності неоспорюваних\~прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті п. 6 ч. 1 ст.315\~Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення»\~визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно Звіту про оцінку майна SY240702-001 ТОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» від 02 липня 2024 року оціночна вартість житлового будинку та господарчих будівель, споруд за адресою [ADDRESS] становить 688\~895 грн. (а.с.20-30). Враховуючи наведене, на переконання суду\~заявлені вимоги\~ [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі наведеного та ст. ст. 346, 392,122,1234,1268 ЦК України,\~

Outcome: approved