Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

У травні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому вказувало, що 15 червня 2023 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачем Договір про споживчий кредит №7799269. Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 10 000 грн. зі строком користування коштами протягом 100 днів з можливістю пролонгації цього строку (10 днів пільгового періоду та 90 - поточного), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит (до 23 вересня 2023 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом пільгового періоду та 3 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом поточного періоду, а також комісію за надання кредиту у розмірі 10 % від суми кредиту (в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні - комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів - у розмірі 6 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів - у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту). 27 жовтня 2023 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №27102023/1, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №7799269 від 15 червня 2023 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 37 081,50 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом - 9 300 грн; - заборгованість за процентами - 27 481,50 грн; - заборгованість за комісією за надання кредиту - 300 грн. Також 02 липня 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] . Договір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики №78142549. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 9 500 грн, які відповідач зобов`язався повернути позикодавцю протягом 30 днів - не пізніше 01 серпня 2023 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти: - у розмірі 2,5 % від суми позики за кожен день користування коштами; - у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальником строку повернення позики). 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (з додатковою угодою від 21 грудня 2023 року №14), за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №78142549 від 02 липня 2023 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 38 000 грн, у тому числі: - заборгованість за позикою - 9 500 грн; - заборгованість за процентами - 28 500 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. 10 червня 2024 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. При цьому, просив врахувати, що: він не був ознайомлений з умовами укладених ним договорів у належній формі; встановлені у договорах процентні ставки за користування кредитом порушують вимоги Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки; наявний в матеріалах справи кредитний договір №7799269 від 15 червня 2023 року не підписаний уповноваженою особою ТОВ «Мілоан»; позивач, як небанківська фінансова установа, що не має своєю метою передачу коштів у позику/кредит та здійснює діяльність з врегулювання простроченої заборгованості, не має права на звернення з позовом до суду з метою стягнення простроченої заборгованості; позивач не надав суду доказів повідомлення кредитодавцем або новим кредитором Національного банку України про укладення договору з колекторською компанією; позивач не надав належних доказів укладення договорів, передачі коштів у позику/кредит, повідомлення боржника про наявність боргу та передачі прав за договорами новому кредитору, не надав відповідних детальних розрахунків заборгованості; нарахована позивачем заборгованість за процентами та комісією є незаконною, оскільки сукупна сума неустойки не може перевищувати половини суми отриманого кредиту; застосування за одне й те ж порушення одразу двох видів цивільно-правової відповідальності (неустойки) є незаконним. Також просив відмовити у стягненні з нього судового збору у зв`язку з законодавчою забороною покладення на споживача обов`язку компенсації витрат на здійснення врегулювання простроченої заборгованості. 24 червня 2024 року від представниці позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій остання не погодилася з доводами відзиву та наполягала на задоволенні позовних вимог. При цьому, зазначивши, що матеріалами справи повністю підтверджено факт укладення за участю відповідача кредитного договору та договору позики, узгодження у них усіх істотних умов (у тому числі ознайомлення з ними позичальника), виконання його умов позикодавцем кредитодавцем, наявності заборгованості за кредитним договором та договором позики у визначеному в позові розмірі. В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2023 року №7799269 - в частині заборгованості за кредитом та комісією; щодо стягнення заборгованості за договором позики від 02 липня 2023 року №78142459 - в частині заборгованості за кредитом. В іншій частині вимог (щодо стягнення процентів по кожному з договорів) проти задоволення позову заперечував. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача, оскільки матеріали справи містять усю необхідну інформацію та докази для вирішення спору. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 15 червня 2023 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачем Договір про споживчий кредит №7799269. Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10 000 грн. зі строком користування коштами протягом 100 днів з можливістю пролонгації цього строку (10 днів пільгового періоду та 90 - поточного), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит (до 23 вересня 2023 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом пільгового періоду та 3 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом поточного періоду, а також комісію за надання кредиту у розмірі 10 % від суми кредиту (в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні - комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів - у розмірі 6 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів - у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту). 27 жовтня 2023 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №27102023/1, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №7799269 від 15 червня 2023 року. Також 02 липня 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] . Договір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики №78142549. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 9 500 грн, які відповідач зобов`язався повернути позикодавцю протягом 30 днів - не пізніше 01 серпня 2023 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти: - у розмірі 2,5 % від суми позики за кожен день користування коштами; - у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальником строку повернення позики). 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (з додатковою угодою від 21 грудня 2023 року №14), за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №78142549 від 02 липня 2023 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (у редакції Закону, чинній на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що договір позики та кредитний договір, що є об`єктами судового дослідження, були вчинені в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорах усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав правочини за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Факт підписання Договору про споживчий кредит №7799269 знайшов своє підтвердження самим договором, у якому на першій сторінці над найменуванням договору (а.с. 8) міститься електронний підпис Вініченка О.В. , як представника ТОВ «Мілоан», та електронний підпис одноразовим ідентифікатором (у буквенно-числовому вираженні) [PERSON] . Факт підписання Договору позики на умовах повернення позики в кінці строку позики №78142549 знайшов своє підтвердження самим договором, у якому на останній сторінці під реквізитами сторін (а.с. 28, зворотна сторона) міститься електронний підпис Білана В.І. , як представника ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», та електронний підпис одноразовим ідентифікатором (у буквенно-числовому вираженні) [PERSON] . Таким чином, [PERSON] був ознайомлений з умовами укладених ним договорів у належній формі та погодив їх електронним підписом, тим самим погодився з ними, їх умовами та набув відповідних прав та обов`язків за кожним з правочинів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Відповідач не оспорював факт отримання ним позики та кредиту відповідно до укладених договорів. Вказаний факт також підтверджується матеріалами справи. Також [PERSON] не оспорював ту обставину, що він належним чином не виконував умови договору позики та кредитного договору на користь первісних кредиторів або їх правонаступника. При цьому, неповідомлення кредитором боржника про наявність боргу не є окремою підставою для невиконання останнім договору та взятих на себе зобов`язань, оскільки зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 528 ЦК України), зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Аналогічно, не є підставою для невиконання позичальником договору та взятих на себе зобов`язань неповідомлення первісним кредитором боржника про відступлення прав вимоги за договором новому кредитору, оскільки наслідком такого є виключно право боржника здійснити платіж (погасити заборгованість) на користь первісного кредитора (ч. 2 ст. 1082 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, суд не погоджується з доводами відзиву про те, що: - встановлені у договорах процентні ставки за користування кредитом/позикою порушують вимоги Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки (1 % на день) - оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено такі зміни, був прийнятий та набрав чинності пізніше, ніж було укладено кредитний договір та договір позики, а тому зазначене положення не поширюється на вказані правочини; - позивач, як небанківська фінансова установа, що не має своєю метою передачу коштів у позику/кредит та здійснює діяльність з врегулювання простроченої заборгованості, не має права на звернення з позовом до суду з метою стягнення простроченої заборгованості - оскільки такі твердження пов`язані з хибним розумінням та неправильним тлумаченням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту споживачів при врегулюванні простроченої заборгованості» від 19 березня 2021 року №1349-ІХ; - нарахована позивачем заборгованість за процентами та комісією є незаконною, оскільки сукупна сума неустойки не може перевищувати половини суми отриманого кредиту, застосування за одне й те ж порушення одразу двох видів цивільно-правової відповідальності (неустойки) є незаконним - оскільки проценти, комісія та неустойка мають різну правову природу, регулюються різними положеннями закону, встановлені законом обмеження щодо нарахування неустойки не поширюються на проценти та комісію. При цьому, позивач не висував жодних вимог щодо стягнення неустойки. Згідно наданого позивачем детального (помісячного) розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2023 року №7799269, заборгованість станом на 31 березня 2024 року становить 37 081,50 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом - 9 300 грн; - заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 15 червня 2023 року до 30 вересня 2023 року) - 27 481,50 грн; - заборгованість за комісією за видачу кредиту - 300 грн. Нарахована заборгованість (в тому числі в частині процентів, нарахованих в межах строку кредитування) повністю узгоджується з умовами кредитного договору, зокрема з: - п.п. 1.3, 1.4, 1.5.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору, згідно яких протягом пільгового 10-денного строку кредитування (з 15 червня 2023 року до 25 червня 2023 року) проценти в межах цього строку нараховуються за ставкою 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом; - п.п. 1.3, 1.4, 1.5.3, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.3.1, 2.3.2 кредитного договору, згідно яких протягом поточного 90-денного строку кредитування (який розпочинається після завершення пільгового періоду та завершується 23 вересня 2023 року) проценти в межах цього строку нараховуються за ставкою 3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Водночас, позичальник має право ініціювати продовження (пролонгацію) строку кредитування на наступних умовах: на 3 дні - сплативши комісію у розмірі 3 % від суми кредиту; на 7 днів - сплативши комісію у розмірі 6 % від суми кредиту; на 15 днів - сплативши комісію у розмірі 10 процентів від суми кредиту. З розрахунку заборгованості вбачається, що 15 червня 2023 року [PERSON] скористався своїм правом на продовження (пролонгацію) строку кредитування на 7 днів, сплативши комісію у розмірі 6 % від суми кредиту, тобто 600 грн (а.с. 65). Таким чином, загальний строк кредитування (з урахуванням пролонгації) завершився 30 вересня 2023 року, що відповідає строку нарахування процентів. Водночас суд повторює, що згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Будь-яких обмежень щодо можливості встановлення комісії за надання кредиту (на відміну від комісії за обслуговування кредиту, яка регулюється спеціальними правилами встановлення та відповідними обмеженнями) вказаний Закон не містить. Тому, вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі. Крім цього, згідно наданого позивачем детального (помісячного) розрахунку заборгованості за договором позики від 02 липня 2023 року №78142549 заборгованість станом на 31 березня 2024 року становить 38 000 грн, у тому числі: заборгованість за позикою - 9 500 грн; заборгованість за процентами - 28 500 грн (нарахованими за період з 02 липня 2023 року до 30 жовтня 2023 року). Проте, вказаний розрахунок в частині нарахування процентів суперечить умовам договору позики, за умовами якого [PERSON] отримав від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» позику з граничним строком користування коштами протягом 30 днів з дня отримання, а саме до 01 серпня 2023 року (п.п. 2.2, 2.3 договору, Таблиця обчислення вартості кредиту). Жодних умов щодо можливості пролонгації строку користування позикою договір не містить. Також матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами додаткових угод з цього питання. Таким чином, проценти, нараховані після 01 серпня 2023 року, вважаються процентами за понадстрокове користування позикою, а тому до цих правовідносин застосовуються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нараховані позивачем проценти за прострочення виконання відповідачем позикових зобов`язань (після 01 серпня 2023 року) стягненню не підлягають. За встановленого, з [PERSON] на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 02 липня 2023 року №78142549, що станом на 31 березня 2024 року становить 16 625 грн, у тому числі: - заборгованість за позикою - 9 500 грн; - заборгованість за процентами - 7 125 грн (нарахованими за період з 02 липня 2023 року до 01 серпня 2023 року). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2 163,78 грн судового збору. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відзиву про відсутність підстав для стягнення з відповідача судового збору у зв`язку з законодавчою забороною покладення на споживача обов`язку компенсації витрат на здійснення врегулювання простроченої заборгованості, оскільки вказана заборона не поширюється на порядок розподілу та стягнення судових витрат.

Outcome: partial