Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

19 червня 2024 року до суду надійшов позов [PERSON] , поданий його представником адвокатом Басаєм М.М., до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальну шкоду в сумі 3899,10 грн. та моральну шкоду в сумі 50000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.12.2018 року у справі 537/5318/18 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Вироком установлено, що [PERSON] повторно відкрито викрав у [PERSON] мобільний телефон вартістю 2699,10 грн. та грошові кошти в сумі 1200,00 грн., тому його дії кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України. Таким чином [PERSON] своїми протиправними діями спричинив [PERSON] матеріальну шкоду на суму 3899,10 грн., яку не відшкодував добровільно. Також вказано, що вчиненим [PERSON] кримінальним правопорушенням [PERSON] було завдано і моральну шкоду, що полягала у заподіянні душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, яку потерпілий оцінив в 50000,00 грн. За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] \~в судовому\~засіданні позов\~підтримали,\~просили задовольнити з наведених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про явку в судове засідання. 15 липня 2024 року надав відзив на позов, з якого вбачається, що покарання він відбув в місцях позбавлення волі, щиро розкаявся. Позов визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього матеріальної шкоди. Проте у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем не має можливості сплатити потерпілому моральну шкоду. Суд, заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлено, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 грудня 2018 року у справі 537/5318/18 [PERSON] визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України, із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Установлено, що [PERSON] повторно відкрито викрав у [PERSON] мобільний телефон «Хайвей 2017» імей1: [NUMBER] , імей2: [NUMBER] , вартістю 2699,10 грн. та грошові кошти в сумі 1200,00 грн., тому його дії кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України. Вартість мобільного телефону визначена згідно з висновком товарознавчої експертизи №3194 від 23.08.2018 року. Таким чином [PERSON] своїми протиправними діями спричинив [PERSON] матеріальну шкоду на суму 3899,10 грн., яку не відшкодував добровільно. Вирок суду набрав законної сили 10.01.2019 року. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~82\~ЦПК України,\~обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. (ч.6\~ст.82 ЦПК України). Потерпілий [PERSON] не подавав цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні, тому вироком суду він і не вирішувався. В добровільному порядку шкода, спричинена кримінальним правопорушенням, відповідачем [PERSON] не відшкодована, що він визнав у поданому відзиві. Відповідно до ч.7\~ст.128\~КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно\~ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. У ст. 1193 ЦК України установлено, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Розмір збитків,\~що підлягають\~відшкодуванню потерпілому,\~визначається відповідно\~до реальної\~вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У пункті 2\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З огляду на викладене, з відповідача [PERSON] , який вироком суду визнаний винуватим у вчиненні повторно відкритого викрадення майна потерпілого [PERSON] загальною вартістю 3899,10 грн, слід стягнути на користь останнього заподіяну злочином матеріальну шкоду. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, ч.1\~ст.1167 ЦК України\~встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №4\~від 31.03.1995\~року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що діями відповідача [PERSON] , що виразилися у відкритому викраденні належного позивачу майна та грошових коштів заподіяна моральна шкода позивачу [PERSON] . Суд вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виходить з меж пред`явлених позовних вимог, враховує психоемоційний стан позивача та його переживання, перенесений ним емоційний стрес, очевидно викликані внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Разом з тим, суд враховує, що в ході злочину до потерпілого [PERSON] не застосовувалося фізичне насильство, тілесні ушкодження не заподіяні. Суд враховує і віктимну поведінку самого потерпілого, який о 05 год. ранку 07.07.2018 року у м. Кременчуці біля автовокзалу сам запропонував малознайомим особам разом вжити алкогольні напої, і після чого під час вживання яких у [PERSON] й виник умисел вчинити повторно відкрите викрадення чужого майна. А тому суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на корить позивача компенсації моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Визначений розмір є достатнім, співмірним із завданою шкодою та не призведе до безпідставного збагачення позивача за рахунок відповідача. На підставі положень статтей\~141, 142 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви.

Outcome: partial