Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

10.09.2024 [PERSON] , який діє від імені та в інтересах [PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] - [INFO] . 14 липня 2021 року, за заявою позивача, Бориславським міським судом Львівської області видано судовий наказ № 438/1100/21, відповідно до якого суд вирішив стягувати з боржника: [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь стягувача: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня подачі заяви (12.07.2021 року) до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного судового наказу 6 вересня 2021 року Дрогобицьким ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМРУ МЮ відкрито виконавче провадження № АСВП: 66706121, в рамках якого аліменти стягуються з відповідача в примусовому порядку і по даний час. Позивач вказує на те, що в неї постійно виникають додаткові витрати на дитину, пов`язані, як із розвитком її здібностей, так і з станом здоров`я, проте відповідач відмовляється добровільно приймати в них участь, що суперечить інтересам дитини та порушує її права, а тому вона вирішила звернутися з даним позовом в суд. Ухвалою від 10.09.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 01.10.2024, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. 18.09.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зокрема вказує на те, що витрати на які вказує позивач у позові не є додатковими витратами на дитину, а тому в задоволенні позову просить відмовити. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі ( [PERSON] та [PERSON] ) є батьками [PERSON] - [INFO] . Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи обставини справи та виходячи із зазначених положень законодавства, суд приходить до переконання, що витрати понесені позивачкою по оплаті лікування зубів дитини, у розмірі 5070 грн., зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на покращення стану здоро`я дитини. Вказані позивачем витрати на: англомовний дитячий табір «EMILY KID'S CAMP» ( з 1 липня по 7 липня 2024 року), у розмірі 15 000 гривень; придбання рюкзака для дитини, у розмірі 1200 гривень та придбання навчального інвентаря, у розмірі 735,84 грн., не відносяться до додаткових витрат, так як не викликані особливими обставинами та відносяться до загального розвитку дитини, на що з відповідача стягуються аліменти, на підставі судового наказу № 438/1100/21 виданого 14 липня 2021 року Бориславським міським судом Львівської області, а тому задоволенню не підлягають. Відтак з врахуванням вимог ст. 4 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що у випадку необхідності понесення щомісячно/понесення додаткових витрат на дитину та належного їх підтвердження, остання не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідним позовом. Таким чином, оцінюючи долучені до справи докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивачки половини понесених нею витрат в розмірі 2535 грн., що складаються з витрат на лікування зубів дитини. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що між адвокатом Сащук М.М. та [PERSON] 26.06.2024 підписано Договір про надання правової допомоги № 29, згідно якого адвокат приймає на себе зобов`язання здійснювати захист [PERSON] та надавати їй правову допомогу. Щодо витрат понесених [PERSON] , у зв`язку із наданням послуг правничої допомоги, в сумі 6500 грн., то суд критично ставиться до таких доводів та не дає їм віри, оскільки позивачем не надано належних доказів (Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та квитанції про оплату таких послуг), такої оплати, а тому в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved