Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив встановити факт того, що він самостійно виховує та здійснює догляд за малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог зазначив, що у зв`язку з конфліктами, які виникали під час ведення сумісного побуту, та через різні погляди на життя, шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] припинені, а шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає разом з батьком, перебуває на його утриманні і самостійному вихованні. Мати дитини проживає за кордоном, однак заявник не чинить їй перешкод у спілкуванні з сином. Спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Задля облаштування життя та розвитку дитини в безпечних умовах через військову агресію Російської Федерації на території України та для подальшого захисту прав дитини та представлення його інтересів, заявник звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою від 07.08.2024 заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в порядку окремого провадження. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника, на задоволенні вимог наполягав (а.с. 44). Представником заінтересованої особи Лозуватської сільської ради, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 39). Заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час та місце справи повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 42,43), причини неявки суду не повідомила. Заяв та клопотань з процесуальних питань від неї не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги заявника такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с.10), який розірвано рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2024 (а.с.7-8). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Цей перелік не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, [PERSON] зазначає, що встановлення даного факту йому необхідно для облаштування життя та розвитку дитини в безпечних умовах через військову агресію Російської Федерації на території України, та для подальшого захисту прав дитини та представлення його інтересів. Так, статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Права і обов`язки у кожного з батьків не тільки рівні, але і взаємні. Отже, право одного з батьків протистоїть обов`язку іншого не перешкоджати у здійсненні права на виховання дитини і навпаки. Обоє батьків несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Частиною четвертою статті 157 СК України визначено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується судом. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (стаття 159 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Факт самостійного виховання дитини одним із батьків, відсутності участі іншого з батьків у вихованні дитини, спір щодо місця проживання дитини (опіки над дитиною), ухилення від виконання (невиконання) батьківських обов`язків, може бути встановлений у рішенні суду при вирішенні спору в порядку позовного провадження. Однак, у заяві [PERSON] зазначає, що між батьками спору щодо місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , немає. Як видно з паспорту громадянина України серії [NUMBER] , місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.2-3). Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, на підтвердження обґрунтувань вимог, окрім акту про проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який складений мешканцями будинку [ADDRESS] (а.с.11), інших доказів не надав, а отже скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки надані заявником докази не дають змогу суду дійти висновку про доведення вказаних у заяві обставин. Окрім того, з огляду на зазначену [PERSON] мету подання заяви про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за дитиною, заявлені ним вимоги не є вимогами, які пов`язані із здійсненням особистих немайнових чи майнових прав, а тому не підлягають розгляду в порядку окремого провадження на підставі ст.ст. 293, 315 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed