Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні. 27 червня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про залишення без задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні. Повернуто [PERSON] грошові кошти внесені на депозитний рахунок суду в сумі 1 581 200 (один мільйон п`ятсот вісімдесят одна тисяча двісті ) гривень 00 копійок, які внесені [PERSON] на підставі платіжної інструкції від 04 травня 2024 року № 1579155065211 за наступними банківськими реквізитами - код отримувача: [NUMBER], банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача: [NUMBER] , призначення платежу: «попереднє внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості частки у спільному майні, яка припиняється, у розмірі 1 581 200,00 гривень у цивільній справі № 755/589/24». 08 липня 2024 року (вх. № 38352) засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень 00 копійок. 09 липня 2024 року (вх. № 38453) засобами поштового зв`язку до суду надійшли заперечення представника позивача - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича на заяву відповідача [PERSON] про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі, у яких представник позивача просить відмовити у задоволенні цієї заяви. 11 липня 2024 року (вх. № 38549) засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень 00 копійок. 09 вересня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні. За змістом положень ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Вивчивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд доходить наступних висновків. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою, третьою статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини перша, друга статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] на підтвердження розміру витрат, понесених на професійну правничу допомогу, надав: - договір про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2024 року, укладений між адвокатом Мохоньком Олексієм Анатолійовичем та [PERSON] ; акт від 28 червня 2024 року приймання-передачі наданої правової допомоги за договором № б/н від 15 лютого 2024 року про надання правової (правничої) допомоги; копію платіжної інструкції № 67418778 від 21 лютого 2024 року про сплату адвокату Мохоньку Олексію Анатолійовичу гонорару у розмірі 20 000 гривень 00 копійок. Таким чином, надавши оцінку долученим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень 00 копійок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог відповідача в цій частині, оскільки відповідачем долучено до матеріалів заяви документи, що свідчать про оплату гонорару із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved