Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

10.01.2024 р. адвокат Пархоменко О.О., яка представляє інтереси позивача, засобами поштового зв`язку звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за порушення грошового зобов`язання за період з 03.10.2020 р. по 13.12.2023 р. у розмірі 90001,00 грн. та 3% річних за період з 03.10.2020 р. по 13.12.2023 р. у розмірі 21724,01 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що 27 серпня 2004 року позивач та відповідач [PERSON] уклали безвідсотковий договір позики, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. за Р№ 820, за умовами даного договору позивач як позикодавець передав, а відповідач як позичальник прийняв у власність 396000 грн., які відповідач зобов`язався повернути позивачу готівкою в строк до 20 березня 2006 року за вказаним графіком. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позики, позивач був змушений звернутися до приватного нотаріуса, яка 27 грудня 2004 року вчинила виконавчий напис на договорі про стягнення з відповідача суми в розмірі 66000 грн. та 700 грн., сплачених позивачем за вчинення вказаного виконавчого напису, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, однак виконавчий напис був повернутий стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення. Також рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2006 року в справі № 2-1131 з відповідача на користь позивача було стягнуто решту заборгованості за договором позики у сумі 330000 грн. та судові витрати 1700 грн. і видано виконавчий лист. 05 червня 2006 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яке наразі продовжує виконуватись. Наразі основну заборгованість відповідачем погашено лише частково - станом на 13.12.2023 року наявна заборгованість у розмірі 108007,78 грн. Оскільки станом на даний час рішення про стягнення боргу виконане лише частково, позивач пред`являє даний позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. 23.01.2024 р. від представника відповідача адвоката Руденка О.В. до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням [PERSON] на військовій службі у Збройних Силах України. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року провадження у цивільній справі зупинено. Постановою Київського апеляційного суду від 17.04.2024 р. ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідач не скористався правом подачі відзиву. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 27 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 396000,00 грн., які позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві в строк до 20 березня 2006 року за наведеним графіком; в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в безспірному порядку. Згідно п. 7 договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. 27 грудня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. вчинено виконавчий напис № 11206 на договорі позики, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 66000,00 грн., яка була позичена ним у [PERSON] за договором позики. 13.01.2005 року державним виконавцем державної виконавчої служби у Святошинському районі міста Києва Куровою О.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО №11206 від 27.12.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 66 700,00 грн. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2006 року в справі № 2-1131/2006 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким з відповідача на користь позивача стягнуто 330000,00 грн. боргу та 1700,00 грн. судових витрат, а всього 331700,00 грн.Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2007 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2006 року без змін. 05.06.2006 року державним виконавцем державної виконавчої служби у Святошинському районі міста Києва Дацько Я.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1131, виданого Святошинським районним судом м. Києва02.06.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 331 700,00 грн. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2006 року у справі №2-1131 наразі продовжує виконуватись Святошинським районним відділом ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2019 року у справі №759/9672/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання, позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за порушення грошового зобов`язання у сумі 185 517,33 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 30.09.2019 року вказане рішення було зміненою Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних у розмірі 35 705,10 грн. та інфляційні втрати в розмірі 12 188,80 грн. Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2021 року у справі №759/20288/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання, позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за порушення грошового зобов`язання за період з 23.06.2018 по 02.10.2020 року у розмірі 62 601,99 грн., а також судовий збір у розмірі 840,80 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 04.02.2022 року вказане заочне рішення було скасоване та прийнято нову постанову, якою позов задоволено - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за порушення грошового зобов`язання за період з 23.06.2018 по 02.10.2020 року у розмірі 62 601,99 грн., а також судовий збір у розмірі 840,80 грн. Наразі основну заборгованість Відповідачем погашено лише частково - станом на 13.12.2023 року наявна заборгованість у розмірі 108 007,78 грн. Дана обставина підтверджується відповідями головного державного виконавця Святошинського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Компанець Р.В. від 02.10.2020 року та від 13.12.2023 року. На підставі вищевказаного за розрахунком позивача загальний розмір інфляційних втрат за період з 03.10.2020 року по 13.12.2023 року становить 90 001,00 грн., загальний розмір 3% річних за період з 03.10.2020 року по 13.12.2023 року становить 21 724,01 грн. Відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, проведений позивачем розрахунок є помилковим, оскільки охоплює нарахування інфляційних втрат та 3% річних у період дії воєнного стану. Судом проведено власний розрахунок згідно якого за період з 03.10.2020 р. по 24.02.2022 р. на суму заборгованості у розмірі 108007.00 грн. 3% річних становить 4525,23 грн., інфляційні втрати - 18 242,67 грн., що разом складає 22767,90 грн. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ). Де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Три проценти річних розраховуються за формулою:[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі N 646/14523/15-ц (провадження N 14-591цс18) зазначено, що стаття 625 входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" Книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц (провадження N 14-16цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 р. N 916/190/18 (провадження N 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Тотожні висновки містяться у Постанові Верховного Суду від 28.09.2021 р. по справі N 759/4755/19. Аналізуючи вищенаведені норми, суд доходить висновку, що законні права позивача порушено, а відтак вони підлягають захисту. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 697,65 грн.

Outcome: partial