Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

В листопаді 2021 року, позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа-банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Женева» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 5 346 019, 97 грн, з яких 407 987 50 грн проценти за користування кредитом в період з 14.06.2011 року по 13.02.2019 року; 4 938 032,47 грн пеня, нарахована за прострочення платежу; 1 978 739,38 грн пеня за прострочення сплати відсотків по кредиту за період з 05.03.2019 року по 02.11.2021 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що\~на підставі Договору №\~21-02/2019 від 21 лютого 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та позивачем, останнім набуто право вимоги за кредитним договором № SME0024090 від 14 червня 2011 року (далі Кредитний договорів), який укладено між ПАТ «Альфа-банк» та відповідачем та за умовами якого ПАТ «Альфа-банк» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 300 000,00 (триста тисяч гривень 00 копійок) на строк користування 60 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 21,5% річних, а відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит, сплатити проценти, комісії у строк до 13.06.2016 року. Вказав, що з урахуванням платежів, вчинених відповідачем на виконання кредитного договору, станом на 12 лютого 2019 року заборгованість відповідача склала 5 346 019, 97 грн., з яких 407 987, 50 грн. проценти за користування кредитом в період з 14 червня 2011 року по 13 лютого 2019 року, 4 938 032,47 грн. пеня, нарахована за прострочення платежу, що передбачено п. 3.6 Кредитного договору. Вказану заборгованість визначено відповідно до «виписки з рахунка боржника щодо заборгованості за кредитом у гривні», яка була виготовлена для підписання договору №21-02/2019 від 21 лютого 2019 року про придбання позивачем кредитного договору №\~SME0024090 від 14 червня 2011 року. Окрім того, оскільки на день звернення до суду відповідачем наведені вище суми не сплачені, тому згідно п.3.6 кредитного договору виник борг зі сплати пені за прострочення сплати відсотків по кредиту за період з 05.03.2019 року по 02.11.2021 року в розмірі 1 978 739,38 грн. Ухвалою суду від 10.12.2021 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Представником позивача подано клопотання про витребування доказів, а саме прохав витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЖЕНЕВА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Акціонерного товариства «Альфа Банк» інформацію та копії відповідних документів з приводу переходу (відступлення) права вимоги АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №SME0024090 від 14.06.2011 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою суду від 10.02.202 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЖЕНЕВА» інформацію та копії відповідних документів з приводу переходу (відступлення) права вимоги АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №SME0024090 від 14.06.2011 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» інформацію і копії відповідних документів з приводу переходу (відступлення) права вимоги АТ «Альфа Банк» за кредитним договором №SME0024090 від 14.06.2011 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Витребувано від Акціонерного товариства «Альфа Банк» інформацію і копії відповідних документів з приводу переходу (відступлення) права вимоги АТ «Альфа Банк» за кредитним договором №SME0024090 від 14.06.2011 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 14.01.2024 року представником відповідача по справі подано на адресу суду відзив по справі, в якому прохав у задоволення позовних вимог відмовити у повному обсязі. У відзиві посилався на Постанову Полтавського апеляційного суду від 12.08.2021 року по справі №554/132/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , приватного виконавця Полтавської області Скрипник В.Л., ДП «Сетам», приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночки О.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Альфа банк», ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання недійсним електронних торгів, якою встановлено, що за кредитним договором №SME0024090 від 14.06.2011 року ПАТ «Альфа Банк» пред`являв вимогу про стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та пені, на підставі чого 25.07.2012 року Новозаводський районний суд м.Чернігова видав виконавчий лист №6/7357/12 про стягнення цих сум. З наведеного вбачається, що нарахування процентів та пені після пред`явлення вимоги по кредитному договору припиняється. У даному випадку це з пред`явлення ПАТ «Альфа Банк» вимоги по сплаті заборгованості по тілу кредиту, процентів та пені і по якій 25.07.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видав виконавчий лист №6-7357/12. Разом з тим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний виконавчий напис не ґрунтується на доказах відступлення права вимоги від ПАТ «Альфа Банк» до [PERSON] за кредитним договором №SME0024090 від 14.06.2011 року , який було укладено між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] . З договору №21-02/2019 від 21.02.2019 року на який міститься посилання у виконавчому написі як на договір, за яким право вимоги відступлено [PERSON] , не вбачається права вимоги від Пат «Альфа Банк» до [PERSON] , за кредитним договором №SME0024090 від 14.06.2011 року, оскільки кредитор ПАТ «Альфа банк» не являється стороною цього договору. Посилання на інші правочини з відступлення права вимоги у виконавчому написі відсутні. У даній справі за позовом [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором його твердження про відступлення права вимоги за кредитним договором №SME0024090 від 14.06.2011 року ґрунтується на тому ж договорі, якому надано оцінку Полтавським апеляційним судом в постанові від 12.08.2021 року - на договорі між [PERSON] та ТОВ «Вердикт Капітал» №21-02/2019 від 21.02.2019 року. 26.01.2022 року позивачем по справі надано на адресу суду відповідь на відзив в якому вказав, що має необхідні підтверджуючі право вимоги документи. Зазначив, що Розділом 1 Кредитного договору встановлено, що проценти за користування Кредитом нараховуються щомісячно і до моменту повернення Кредиту. Прохав позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 10.02.2022 представником відповідача подано до суду заяву про застосування позовної давності, в якій просив застосувати загальну та спеціальну позовну давність до позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа-банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Женева» про стягнення заборгованості за кредитним договором. 26.01.2023 року на вказану заяву про застосування позовної давності позивачем надано письмові заперечення, в якій останній зазначив про відсутність підстав для застосування позовної давності до позовних вимог у даній справі, а також вказав, що заявляючи про застування позовної давності по даній справі, відповідач фактично визнає обґрунтованість позовних вимог позивача. 19.04.2023 року позивачем направлено на адресу суду додаткові пояснення, в яких наведено\~розрахунок заборгованості, яка, на думку позивача, підлягає стягненню з відповідача за даним позовом, з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності яка складає 2\~238\~344,39 грн. 30.06.2023 року позивач направив до суду додаткові пояснення, де зазначив, що під час розрахунку суми заборгованості зі сплати пені було допущено арифметичну помилку та помилково вказано невірну суму, в результаті чого було зазначено невірну і загальну суму до стягнення за даним позовом, у зв`язку із чим просив суд не приймати до уваги раніше наданий розрахунок, а вважати вірним розрахунок заборгованості, який наведено позивачем у нових поясненнях. Ухвалою суду від 21.08.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій прохав суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив проводити розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позову прохав відмовити Представник третьої особи АТ «Альфа банк» в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал» подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник ТОВ ФК «Женева» в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. У встановлені ч. 7 ст.178ЦПК України\~строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно із ч. 3 ст.211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст.223ЦПК України\~- неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.08.2021 року та Постановою Верховного суду від 19.01.2022 року по справі №554/132/20 встановлено наступні обставини. Так, вказаними рішеннями встанволено, що 14 червня 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №SME0024090, за умовами якого кредитор надав кредит на споживчі потреби позичальнику в сумі 300 000,00 грн на строк користування 60 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 21,5 % річних. Відповідно до пункту 1.1 даного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця та обчислюються від суми кредиту, яка фактично знаходиться у користуванні позичальника за кожен календарний день користування кредитом за методом «факт/360» з моменту надання кредиту до моменту повного повернення кредиту, при цьому день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується. Відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів, що є додатком №1 від 14 червня 2011 року до кредитного договору №SME0024090 від 14 червня 2011 року остання дата внеску передбачена 13 червня 2016 року. 25 липня 2012 року Новозаводський районний суд м. Чернігова на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» видав виконавчий лист №6-7357/12, на підставі якого 29 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №SME0024090 у сумі: за кредитом - 279275,78 грн, по відсотках - 12515,01 грн, по пені - 410,38 грн, судові витрати по сплаті третейського збору в сумі - 400,00 грн. 30 листопада 2017 року у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення виконавчий документ було повернуто стягувачу. 08 жовтня 2018 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. на підставі виконавчого листа №6-7357/12 від 28 серпня 2012 року відкрито виконавче провадження. 23 січня 2019 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 21 лютого 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №21-02/2019, яким передбачено, що після укладення цього договору товариство , отримавши інформацію від особи про кредитний договір, право вимоги за яким особа має намір придбати, а саме: кредитний договір №SME0024090 від 14 червня 2011 року, письмово звертається до фінансової установи, яка є кредитором за кредитним договором з повідомленням про намір придбати право вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, за їх наявності, за ціною, повідомленою особою. 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу було здійснено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №759, про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] невиплачені в строк на підставі кредитного договору №SME0024090 від 14 червня 2011 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , право вимоги за яким відступлено [PERSON] на підставі договору №21-02/2019 від 21 лютого 2019 року, грошові кошти у розмірі 5346019,97 грн строк повернення якої настав 13 лютого 2019 року. Не ґрунтується на доказах відступлення права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] за кредитним договором № SME0024090 від 14 червня 2011 року, який було укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . З договору №21-02/2019 від 21 лютого 2019 року, на який міститься посилання у виконавчому написі, як на договір, за яким право вимоги відступлено [PERSON] , не вбачається перехід права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] за кредитним договором № SME0024090 від 14 червня 2011 року, оскільки кредитор ПАТ «Альфа-Банк» не являється стороною цього договору. Що ж стосується вказаної суми заборгованості, а саме 5346019,97 грн, з яких 407987,50 - проценти за користування кредитом за період з 14 червня 2011 року по 13 лютого 2019 року, 4938032,47 грн - пеня, нарахована на прострочення платежу, то колегія суддів вважає її такою, що не відповідає законодавству та матеріалам даної справи. Так, пунктом 1.1 кредитного договору № SME0024090 від 14 червня 2011 року передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця та обчислюються від суми кредиту, яка фактично знаходиться у користуванні позичальника за кожен календарний день користування кредитом за методом «факт/360» з моменту надання кредиту до моменту повного повернення кредиту, при цьому день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується. Однак, [PERSON] не було враховано, що з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» на підставі виконавчого листа №6-7357/12 від 25 липня 2012 року була стягнута заборгованість за кредитним договором № SME0024090 від 14 червня 2011 року, в тому числі по відсотках у сумі 12515,01 грн та по пені - 410,38 грн, що підтверджується постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. про закінчення виконавчого провадження від 23 січня 2019 року, що в свою чергу унеможливлює стягнення процентів за користування кредитом за період з 14 червня 2011 року по 13 лютого 2019 року. Що ж стосується пені, то відповідно до частин другої та третьої\~статті 546 ЦК України\~- пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. В пункті 3.6 кредитного договору № SME0024090 від 14 червня 2011 року закріплено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів, за користування кредитом та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню. За домовленістю сторін пеня встановлюється в розмірі 0,5 відсотка від суми прострочених зобов`язань за кожний календарний день прострочення, включаючи перший день прострочення та день виконання зобов`язання за цим договором в повному обсязі. Отже, встановлення сторонами договору пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочення виконання зобов`язання за споживчим кредитом, що становить 182,5 % від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника [PERSON] , як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за спірним договором. Окрім того, слід зазначити, що 25 липня 2012 року Новозаводський районний суд м. Чернігова на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» видав виконавчий лист №6-7357/12, на підставі якого 29 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №SME0024090 у сумі: за кредитом - 279275,78 грн, по відсотках - 12515,01 грн, по пені - 410,38 грн, судові витрати по сплаті третейського збору в сумі - 400,00 грн. Вказана обставини встановлено Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.08.2021 року. Тобто ПАТ «Альфа Банк» предявив вимогу про стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та пені та отримав виконавчий лист. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові в справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року вказано, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК Українти. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Тобто нарахування процентів та пені після предявлення вимоги по кредитному договору припиняється, у даному випадку це з дня предявлення ПАТ «Альфа банк» вимоги по сплаті заборговансоті по тілу кредиту, процентів та пені по якій 25.07.2012 року Новозаводським районним судом м.Чернігова видано виконавчий лист №6-7357/12. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд звертає увагу учасників справи, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Крім того, преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акта, який набрав законної сили. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення (Правова позиція ВС у складі КГС, постанова від 18 березня 2021 року, справа № 902/608/19). У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності. Згідно зі ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На підставі викладено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати залишити за позивачем.\~.

Outcome: dismissed