Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою де заінтересована особа - Великодобронська сільська рада Закарпатської області, про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серіъ [NUMBER] видане виконкомом Великдобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 26.05.2008 року. У зв`язку із старістю та хворобою [PERSON] у 1995 році [PERSON] переїхала до [PERSON] у його будинок, який знаходиться за адресом: [ADDRESS] , для здійснення за ним догляду та допомоги по господарству. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті [INFO] залишив заповіт, посвідчений [PERSON] секретарем Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрований в реєстрі №456. Відповідно до змісту заповіту [PERSON] , народжений [INFO] все майно, яке буде належати на день його смерті де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, що за законом буле мати право, заповів [PERSON] , [INFO] . Заявниця зазначає, що метою позову в даній справі, є доведення факту постійного проживання спадкодавця - [PERSON] разом із спадкоємцем - [PERSON] на час відкриття спадщини для подальшого вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини [PERSON] в порядку, що передбачений положеннями Цивільним кодексом України та Закону України «Про нотаріат». У зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] , для здійснення догляду та допомоги по господарству у 1995 році [PERSON] переїхала проживати до нього - [ADDRESS] . Спадкодавець - [PERSON] та Спадкоємець - [PERSON] з 1995 р. постійно проживали за адресом: [ADDRESS] . Згідно Довідки про спільне проживання осіб на день смерті, вих. № 195 від 15.03.2024 р. та акту про спільне проживання осіб на день смерті від 15.03.2024 р. підписане у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , засвідчені сільським головою села Великодобронської сільської ради [PERSON], спадкодавець - [PERSON] проживав та вів спільне господарство разом з [PERSON] , за адресом: [ADDRESS] . Заявниця вказує, що інші спадкоємці, які могли б прийняти спадщину після смерті Спадкодавця - [PERSON] окрім [PERSON] відсутні. Таким чином для звернення до суду із позовною заявою за правилами позовного провадження не має підстав, оскільки встановлення фактів, що мають юридичне значення, не можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, у зв`язку з їх відсутністю. Враховуючи вищевикладене заявниця просить постановити рішення, яким встановити факт постійного місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини за адресом: [ADDRESS] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2024 року було прийнято подану заяву до розгляду в порядку окремого провадження та відкрито провадження по цивільній справі. Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явилися. Суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За положеннями ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим Великодобронської сільської ради Ужгородського районну Закарпатської області 26.05.2008 року, [PERSON] , померла [INFO] у віці 97 років, про що в Книзі реєстрації смертей 26 травня 2008 року року зроблено відповідний актовий запис за №45. Згідно заповіту від 22.04.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №456 секретарем Великодобронської сільської ради [PERSON] , [INFO] на випадок його смерті зробив таке розпорядження: все моє майно, яке буде належите йому на день мого смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, що я за законом буде мати заповідаю: [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки сільської голови Великодобронської сільської ради [PERSON] про спільне проживання осіб на день смерті за вих. №195 від 15.03.2024 року виданої [PERSON] , [INFO] народженні, та акту про спільне проживання осіб на день смерті від 15.03.2024 р. підписане у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вони проживали разом та вели спільне господарство за адресом: [ADDRESS] . Згідно постанови державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори Т.М. Мешко про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.07.2024 року постановлено відмовити [PERSON] , [INFO] , від імені якої діє [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] . [PERSON] не подано заяви на прийняття спадщини, пропущено строк про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до п.п.1, 6 ч.1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами а також факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року про судову практику у справах по спадкування слідує, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати, заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю тощо. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1222, 1270ЦК України за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3 статті 1268ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Отже, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з реєстрацією місця проживання спадкодавця, а відповідно до статті 1221ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання спадкодавця, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому відсутність реєстрації спадкоємця за місцем проживання спадкодавця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини 3 статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. До аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд в постановах від 01 серпня 2018 року у справі № 212/9157/15-ц та від 10 січня 2019 року у справі 484/747/17. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, що потрібно заявнику з метою оформлення спадщини після смерті матері. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved