Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Просяник Н.П. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Південний відділ державної виконавчої служби у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] , з 09.09.1994 року. Відносини з відповідачкою не склалися. З початку 2006 року вони припинили шлюбні відносини і стали жити окремо. У відповідача склалися фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком. 05.10.2010 року їх шлюб розірвано Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №442. Від цього шлюбу вони спільних дітей не мали. У вересні 2023 року з повідомлення Південного відділу державної виконавчої служби у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) йому стало відомо, що колишня дружина під час перебування з ним у шлюбі народила від іншого чоловіка двоє дітей та при реєстрації їх народження в свідоцтві про народження його було записано їх батьком. Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.12.2014 року по цивільній справі №2/205/4607/2014 з нього на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з 30.10.2014 року до досягнення ними повноліття. У подальшому рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2024 року у справі 205/13759/23 встановлено, що позивач не є біологічним батьком цих дітей. Вказаним рішенням ухвалено виключити відомості про [PERSON] як батька дітей [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження №18 від 11.09.2009 року та [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження №1251 від 25.08.2009 року. Рішення набрало законної сили 21.03.2024 року. Після отримання вказаного рішення відповідач внесла зміни в актовий запис про народження дітей, де по батькові вже вказано « [PERSON] ». 08.03.2023 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №77. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що після встановлених обставин відповідач повідомила, що відкличне без виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2014 року про стягнення з нього аліментів. Протягом всього цього часу його не турбували ні з виконавчої служби, ні відповідач, аліменти він не сплачував, тож був певен, що питання було вирішено відповідачем. В той же, звернувшись до виконавчої служби йому повідомили, що виконавчий лист не відізвано, сам факт про виключення відомостей про батька щодо дітей не є підставою для скасування нарахування розміру аліментів, тож у нього станом на 15.07.2024 року перед відповідачем утворилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 258906,74 грн. Враховуючи викладене, просив суд звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2014 року по цивільній справі №2/205/4607/2014, ВП [NUMBER] в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментам по даному виконавчому провадженню, оскільки виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитиною, є обставиною, що припиняє стягнення аліментів, а отже звільняє останнього від їх сплати, як в подальшому, так і від нарахованої, але не сплаченої заборгованості по аліментам. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Витребувано у Південного відділу державної виконавчої служби у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) копію виконавчого провадження [NUMBER] від 21.07.2015 року відкритого на виконання рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.12.2014 року по цивільній справі №2/205/4607/2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з 30.10.2014 року до досягнення ними повноліття. 09.09.2024 року від Південного відділу державної виконавчої служби у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на виконання вищевказаної ухвали суду надійшла копія виконавчого провадження за АСВП [NUMBER]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Просяник Н.П. до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи просила провести без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, тому суд, на підставі ст.223 ЦПК України провів розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому 05.10.2010 року розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №442, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 05.10.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.10,11). [INFO] народилась дитина - [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , видане 11.09.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №18 (а.с.14). [INFO] народилась друга дитина - [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , видане 19.06.2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1251 (а.с.13). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2014 року у справі №2/205/4607/14 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи з 30.10.2014 року до досягнення повноліття (а.с.26). 06.03.2015 року відповідач отримала виконавчий лист у справі №2/205/4607/2014 та пред`явила його до виконання. Наразі виконавчий лист від 16.12.2014 року у справі №2/205/4607/2014 перебуває на виконанні в Південному відділі державної виконавчої служби у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.60,61). 08.03.2023 року мати дітей, відповідач по справі, зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблено відповідний актовий запис №77, та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.12). Позивач не визнав дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що походять від нього, посилаючись на відсутність між ними кровного споріднення, в зв`язку з чим у 19.12.2023 року звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства та згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.02.2024 року по справі №205/13759/23, що набрало законної сили 21.03.2024 року, позов задоволено та виключено відомості про [PERSON] як батька дитини, [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 18 від 11 вересня 2009 року, складеного Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та виключити відомості про нього як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 1251 від 25 серпня 2009 року, складеного Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.24-25). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2024 року, ухвалене у цивільній справі № 205/13759/23, що набрало законної сили 21.03.2024 року, має преюдиційне значення при розгляді даної цивільної справи. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України №00045261587 та №00045261901 від 29.05.2024 року встановлено, що за заявою [PERSON] №801/31.29-90 від 29.05.2024 року внесено зміни в актові записи про народження дітей № [NUMBER] та № [NUMBER] , де по батькові вже вказано « [PERSON] » (а.с.30,32), та 23.05.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] та свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (а.с.29,30). Згідно розрахунку, наданого старшим державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Калініч О. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] за виконавчим провадженням [NUMBER] станом на 31.08.2024 року становить 258906,74 грн (а.с.144). Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до норм статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитині саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини не виникає. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. В силу вимог ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. У даній справі позивач посилається як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів та заборгованості за аліментами, на те, що судовим рішенням виключено з актового запису про народження дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відомості про нього як батька дітей. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є їх біологічним батьком, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження вказаних дітей, відомостей про позивача як батька є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже, за змістом положень ст.180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі №551/574/18 зазначив, що виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з ти, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно ніколи не був) батьком дітей. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України і, відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з вимогами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення його позовних вимог та звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка нарахована на підставі виконавчого листа №2/205/4607/2014 від 06.03.2015 року, виданого Ленінським районним судом м.Дніпропетровська на виконання рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.12.2014 року у справі №2/205/4607/2014, та від сплати аліментів за вказаним виконавчим листом, припинивши їх стягнення у виконавчому провадженні [NUMBER]. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а саме в сумі 1900,15 гривень, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved