Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач), діючи через свого представника [PERSON] , звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 55\~629 грн. 50 коп. та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 липня 2023 року між ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78166773. 14 червня 2021 року між ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 13 до договору факторингу № 78166773 від 14.06.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34\~437 грн. 50 коп., з яких: 9 500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24\~937 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 34\~437 грн. 50 коп. 28 липня 2023 року між ТзОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 5915894. 11 січня 2024 року між ТзОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого ТзОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 від 11.01.2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 3\~247,00 грн., з яких: 1 000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 2\~247,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 3\~247,00 грн. 11 липня 2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 13022024. 13.02.2024 року між ТзОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 13022024, відповідно до умов якого ТзОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 13.02.2024 року до Договору факторингу № 13022024 від 13.02. 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 17\~945,00 грн., з яких: 7 000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 10\~945,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 17\~945,00 грн. 03 вересня 2024 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити. У відзиві вказав, що з 11 жовтня 2023 року перебуває на військовій службі, а відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Крім того, що кредитні договори, укладено з порушенням вимог чинного законодавства, так як у матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи. При цьому, позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за договорами, а саме не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договорів, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договорів, позивач не представив. Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитами, підготовлені робітниками організації - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, є правильними. Окрім того, розмір реальної річної відсоткової ставки, річної процентної ставки є непропорційно великим по відношенню до тіла кредиту і такий розмір не є справедливим по відношенню до нього, та таким, що суперечить вимогам ЗУ «Про споживче кредитування». Також, позивачем не надано підтвердження того, що кредитні кошти за вищевказаними договорами йому були перераховані . 17 вересня 2024 року представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У відповіді на відзив вказав, що у відповідності до умов укладених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитних договорів. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо тверджень відповідача про не надання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з первісним кредитором кредитним договором, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредити, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. При цьому, звертає увагу, що у відповідності до умов кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитних договорів. Ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач. Ні первісні кредитори, ні позивач не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Також, в обґрунтування доводів відзиву на позов відповідач посилається на те, що він є військовослужбовцем та відповідні відсотки за кредитами не підлягають нарахуванню, однак відповідач мав повідомити первісних кредиторів, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги. Проте, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до первісних кредиторів з відповідною заявою та надавав відповідні документи. Отже, в даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Одночасно у відповіді на відзив представник позивача [PERSON] просив судові засідання проводити за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 07 липня 2023 року між Товариством з обмежеою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78166773 шляхом підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Nx2y3TH2nS. Відповідно до п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з п.2 договору позики, сума позики 9 500 грн, строк договору 15 днів, процентна ставка (базова) 2,5 % в день, дата повернення позики 22 липня 2023 року. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, серед інших, до боржника [PERSON] за договором позики 78166773 на суму заборгованості 34\~437,50 грн, що підтверджується договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, додатковою угодою № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, додатковою угодою № 14 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, актом прийому-передачі реєстру боржників № 13 від 21 грудня 2023 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та витягом з реєстру боржників № 13. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором позики № 78166773 за період з 21 грудня 2023 року по 31 травня 2024 року становить 34\~437,50 грн та складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9 500 грн та заборгованості за відсотками в сумі 24\~937, 50 грн. 28 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №5915894. Відповідно до п. 2.1. договору позики позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору. Відповідно до п. 2.2. договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України\~гривні. Відповідно до п. 2.3. договору позики параметри позики: тип позики: довгострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника; сума позики: 1 000,00 грн; строк позики: загальний строк\~до 07 жовтня 2023 року (71 днів). Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених розрахунком; дата надання позики: 28 липня 2023 року; дата повернення позики: 07 жовтня 2023 року. Згідно п. 2.4. договору позики процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: акційна процента ставка, фіксована: 0,01000 % на день\~застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозиції та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1. цього договору; базова процента ставка, фіксована: 2,49000 % на день\~застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2 цього договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідно додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору; основна процента ставка, фіксована: 3,00000% на день\~застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Особливості нарахування процентів за основною процентною ставкою визначено Розділом 3 цього договору. Згідно п. 2.5. договору позики позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівково переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. 17 серпня 2023 року між тими самими сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору позики №5915894 від 28 липня 2023 року, згідно якої сторони погодили продовжити строк позики шляхом встановлення строку користування позикою за цією додатковою угодою. Основні параметри позики в межах дії цієї додаткової угоди: сума позики станом на дату укладення цієї угоди: 1 000,00 грн; строк користування позикою за цією додатковою угодою: загальний строк - до 05 листопада 2023 року (80 днів); строк позики складається з розрахункових періодів, визначених розрахунком; дата повернення позики: 05 листопада 2023 року; процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики за цією додатковою угодою: базова процента ставка, фіксована: 2.49000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду за цією Додатковою угодою; основна процентна ставка, фіксована: 3.00000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду за цією додатковою угодою; проценти за користування позикою нараховуються згідно з розрахунком, затвердженим сторонами при укладенні цієї додаткової угоди щодо продовження строку позики, що є її невід`ємною частиною - додаток №1. Сторони підтверджують, що користування позикою за цією додатковою угодою здійснюється без змін умов надання позики за договором позики. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою», як клієнтом, та позивачем, як фактором, був укладений договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 11 січня 2024 року ТОВ «Маніфою» та позивачем підписаний та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №11-01/2024 від 11 січня 2024 року. Згідно Витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу №11-01/2024 від 11 січня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по договору позики №5915894 в сумі 3 247 грн., з яких: 1 000,00 грн\~заборгованість по основному боргу; 2\~247,00 грн\~заборгованість за процентами за користування позикою. Як слідує з розрахунку заборгованості по договору позики №5915894 від 28.07.2023 року, складеному позивачем, з 11 січня 2024 року по 31 травня 2024 року заборгованість відповідача складала 3\~247, 00 грн, з яких: 1 000,00 грн\~заборгованість по основному боргу; 2\~247,00 грн\~заборгованість за процентами за користування позикою. 11 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №6851307. 13 лютого 2024 між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №13022024, згідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 13.02.2024 року до договору факторингу №13022024 від 13.02.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17\~945,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №6851307 від 11.07.2023 року слідує, що за період з 13.02.2024 року по 31 травня 2024 року за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 17\~945,00 грн, з яких: 7 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10\~945,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78166773 від 07 липня 2023 року. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 34\~437 грн. 50 коп., з яких: 9\~500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24\~937, 50 грн. сума заборгованості за відсотками. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», уклавши 14 червня 2021 року з ТзОВ « ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір факторингу №14/06/21, набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному договору позики № 78166773 від 07 липня 2023 року, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за основною сумою боргу та заборгованість за відсотками. Проте, суд не може погодитись з нарахованим розміром заборгованості за відсотками, оскільки за цим правочином здійснювалося нарахування поза межами встановлених строків позики. Перевіряючи розрахунки заборгованості за договором позики № 78166773 від 07 липня 2023 року суд зауважує, що відсотки за кредитом нараховані за період з 21 грудня 2023 року по 31 травня 2024 року включно, натомість п.2 договору позики строк кредиту визначений 15 днів, зі сплатою відсотків в розмірі - 2,50 % на добу, тому, за підрахунками суду, відсотки за вказаним договором становлять 3\~562 грн. 50 коп. (9 500 грн. Х (2,5 % добових)/100 х 15 днів). З правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), слідує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної норми закону такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78166773 від 07 липня 2023 року в розмірі 13\~062 грн. 50 коп., з яких: 9 500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3\~562 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судом також встановлено, що 28 липня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №5915894. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови позики, зокрема, розмір позики, порядок її надання і повернення, розмір відсотків за користування позикою. 17 серпня 2023 року між тими самими сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору позики №5915894 від 28 липня 2023 року, згідно якої сторони погодили продовжити строк позики. ТОВ «Маніфою» виконало взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 3\~247,00 грн, з яких: 1 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 247,00 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу №11-01/2024, за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача по вказаному договору позики №5152869 від 09 лютого 2023 року. За таких обставин, оскільки позивач, уклавши 10 серпня 2023 року з ТОВ «Маніфою» договір факторингу №10-08/2023 набув права грошової вимоги до відповідача по договору позики №5915894 від 28 липня 2023 року, відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному договору в розмірі 3\~247,00 грн, з яких: 1 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 247,00 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою. Також 11 липня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6851307. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредиту, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТОВ «Авентус Україна» виконало взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 17\~945,00 грн., з яких: 7 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10\~945,00 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою. 13 лютого 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено Договір факторингу №13022024, за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача по вказаному кредитному договору № 6851307 від 11 липня 2023 року. За таких обставин, оскільки позивач, уклавши 13 лютого 2024 року з ТОВ «Авентус Україна» договір факторингу №13022024 набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 6851307 від 11 липня 2023 року, відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному договору в розмірі 17\~945,00 грн, з яких: 7 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10\~945,00 грн.сума заборгованості за процентами за користування кредитом. Доводи відповідача про те, що він з 11 жовтня 2023 року перебуває на військовій службі, і відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому проценти за користування кредитом не нараховуються, на увагу не заслуговують з наступних підстав. Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно роз`яснення Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано доказів на підтвердження повідомлення товариств в період дії договорів щодо розповсюдження на нього гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для реалізації вказаного права на пільгу відповідач не звернувся до жодного із товариств із повідомленням, заявою чи пропозицією про зміну договору, не використав своє право, передбачене законом та не надав встановлені документи, а тому ні у ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ні у ТОВ «Макніфою», ні у ТОВ «Авентус Україна» протягом дії договорів не виникало обов`язку перерахування відсотків за користування кредитом. Доводи відповідача про те, що договори, укладені між ним та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Макніфою», ТОВ «Авентус Україна», укладено з порушенням вимог чинного законодавства, так як у договорах немає його електронного підпису або електронного цифрового підпису також на увагу не заслуговують, оскільки договори підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договори підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення між сторонами правочинів підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Враховуючи умови надання позики, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і він мав можливість надати суду виписки зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Макніфою», ТОВ «Авентус Україна» на виконання укладених договорів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Зважаючи на вказане, доводи представника відповідача про те, що позивач не надав доказів на підтвердження отримання та використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, спростовуються матеріалами справи, а невизнання самим відповідачем факту укладання договорів і використання такого ідентифікатора, а також факту отримання коштів, - не обґрунтоване стороною відповідача за допомогою належних та допустимих доказів. Крім цього, суд зауважує, що вказані договори у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнані, а отже в силу\~ст. 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності правочину. І щодо доводів представника відповідача про те, що позивачем не доведено права вимоги до відповідача суд відхиляє, оскільки на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Макніфою», ТОВ «Авентус Україна» до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позивачем подано копію договорів факторингу, копію витягів з реєстру прав вимоги, копію актів приймання передачі до договорів факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідних Реєстрів прав вимоги по формі, встановлених у відповідних додатках. Підписанням Реєстрів прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідними Реєстрами права вимоги. При цьому,\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Також, суд зауважує, що договори містять прізвище, ім`я, по батькові відповідача, дату народження, РНОКПП, паспортні дані, адресу, мобільний телефон, електронну пошту та банківський рахунок, а також підпис у формі алфавітно-цифрової послідовності, що підтверджує факт укладення договорів між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Макніфою», ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. Доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Макніфою», ТОВ «Авентус Україна» здійснювалося перерахування грошових коштів, номер телефону, адреса реєстрації місця проживання, адреса електронної пошти) були використані товариствами для укладення договорів від його імені, відповідачем та його представником до суду не надані, як і не надано доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій чи оскарження ним правомірності укладених договорів. Відтак, з огляду на надані докази перейшло право вимоги до відповідача за спірними договорами. Загалом, суд зауважує, що відповідачем чи його представником, на відміну від позивача, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову подано не було. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1\~491 грн. 62 коп. (34\~254,50 грн. 00 коп. х 2\~422 грн. 40 коп. /55\~629 грн. 50 коп.).

Outcome: partial