Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

19 липня 2024 року позивач\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , по смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Лаврів. Вказує, що за життя [PERSON] склала заповіт,яким заповіла вищевказану земельну ділянку йому. Однак, у зв`язку із тим, що йому не було відомо про заповіт, що складений 02 вересня 2014 року [PERSON] , він після смерті останньої протягом шестимісячного строку не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 06 червня 2024 року приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим`як Ж.В. відмовила позивачу у заведенні спадкової справи у зв`язку із відсутністю факту прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи вищевикладене, просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном два місяці з дати набрання рішенням законної сили. Ухвалою судді від 24 липня 2024 року року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Від представника позивача [PERSON] адвоката Макари О.Є. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Від представника відповідача Боратинської сільської\~ради Луцького\~району Яручика\~С. , надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ВЛ № 011708 від 12 грудня 2000 року, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Лаврівської сільської Ради народних депутатів від 25.03.2000 року № 11/15 передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лаврівської сільської ради (а.с. 9). [PERSON] ,1930 року народження, зробила заповітне розпорядження, а саме, належну їй на праві приватної власності земельну ділянку згідно державного акту ІІ-ВЛ № 011708,яка знаходиться в с. Лаврів Луцького району , заповіла своєму онукові [PERSON] . Заповіт складений секретарем Лаврівської сільської ради [PERSON] 03 листопада 2006 року та зареєстровано в журналі № 72 (а.с.7). З листа приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим`як Ж.В. від 01 серпня 2024 року, який надійшов на запит суду, вбачається, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась (а.с.20). Постановою від 06 червня 2024 року приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим`як Ж.В. відмовила позивачу у заведенні спадкової справи у зв`язку із відсутністю факту прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені\~\~\~\~у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях;1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає\~\~\~\~у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, - визначено ст.1233 ЦК України. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається\~\~з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами\~статті 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після її смерті, судом не установлено. Відповідно до\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом указаної норми позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України). Такий висновок зробив Верховний Суд у справі № 671/308/20 від 29.06.2021. Відповідно до статті 63\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Положеннями\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. З врахування наданих позивачем доказів, з врахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини в межах передбаченого законодавством строку, суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки не знав про заповіт на своє ім`я і дізнався про нього вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, а тому, суд вважає, що право позивача на отримання спадщини підлягає захисту, а позов слід задовольнити. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Outcome: approved