Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Буйместру Л.М. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.08.2019р. їх шлюб було розірвано. Комінтернівським районним судом Одеської області 25.03.2020р. видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.02.2020р. і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] , а потім починаючи з 21.10.2026р. стягувати аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На сьогоднішній день матеріальний стан позивача не дає можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. Він створив нову родину, відповідно на нього покладено обов`язок утримувати свою сім`ю, а саме на його утриманні знаходиться малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , його дружина [PERSON] та пасинок [PERSON] , [INFO] . Він не має власного житла та вимушений винаймати квартиру, орендна плата становить 14\~000 грн. щомісячно. Таким чином, після того як судом було постановлено судовий наказ, його матеріальний стан значно погіршився. Він має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 6000 щомісячно, вважає, що зазначена сума забезпечить потреби дітей, тим паче, що обов`язок утримувати дітей покладений на обох батьків. Таким чином, [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього на підставі судового наказу, виданого 25.03.2020 року Комінтернівським районним судом Одеської області на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , визначивши аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду і до досягнення найстаршої дитини [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] , а потім стягувати у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2026р. до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до 11.08.2031 року включно. В судові засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення яких був сповіщений своєчасно, належним чином, однак представник позивача-адвокат Буйместру Л.М. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судові засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце проведення яких була повідомлена за адресою, зареєстрованою в установленому законом порядку. До суду повернулися конверти з відмітками «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Згідно ч.7\~ст.128\~ЦПК України,\~у разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до судового наказу по справі №504/407/20, виданого 25.03.2020р. Комінтернівським районним судом Одеської області, стягується з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.02.2020р. і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] , а потім починаючи з 21.10.2026р. стягувати аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , що вбачається з копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. 18.06.2021р. позивач [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу у позивача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , якого позивач, як батько, повинен утримувати. Суд наголошує на тому, що усі діти позивача мають рівні права на утримання з боку батька, й відповідно позивач, як їх батько несе рівний перед дітьми обов`язок. З довідки, в/ч [NUMBER] від 04.07.2023р. №85 вбачається, що на утриманні позивача [PERSON] знаходиться його сім`я в складі: дружини [PERSON] , 1980 р.н., син [PERSON] , 2011 р.н., син [PERSON] , 2016 р.н. З копій довідок про реєстрацію місця проживання вбачається, що позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] , діти [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2016 р.н., зареєстровані за однією адресою. Суд враховує, що у позивача відсутній законодавчо визначений обов`язок утримувати пасинка [PERSON] , 2011 р.н., однак з копії свідоцтва про смерть вбачається, що батько дитини [PERSON] помер [INFO] , тому з врахуванням довідки в/ч [NUMBER] , описаної вище, суд вважає підтвердженим факт перебування пасинка на утриманні позивача. Договором оренди житлового приміщення від 01.07.2022р. підтверджено, що [PERSON] , орендує квартиру у м.Києві, плата за оренду встановлена в розмірі 14 тис. грн. на місяць, до складу якої не включені платежі на витрати по оплаті комунальних і інших послуг. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 СК України, \~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З врахуванням заявлених позовних вимог, суд зауважує на тому, що фактично позивачем пред`явлено позов про зміну способу стягнення аліментів, а не про зменшення розміру аліментів, адже позивач просить змінити стягнення аліментів з частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Верховним Судом України висловлено таку правову позицію в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч.1-3\~ст.12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~5,\~6\~ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Вирішуючи спір, суд насамперед керується принципом змагальності сторін, який регламентує те, що доказування є юридичним обов`язком сторін, та враховує відсутність будь-яких доказів та заперечень зі сторони відповідача. Так, Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначивши аліменти у твердій грошовій сумі 6000 грн. щомісячно (на двох дітей) до повноліття старшої дитини [PERSON] , після чого стягувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 3000 грн. щомісячно до її повноліття. Разом із тим, таке формулювання позовних вимог суд вважає некоректним, оскільки за змістом ч.2 ст.183 СК України, єдина частка від заробітку (доходу) платника застосовується при стягненні аліментів на двох і більше дітей лише при виборі способу стягнення аліментів у виді визначення розміру аліментів у частці від заробітку, а при визначенні аліментів у твердій грошовій сумі, аліменти стягуються на кожну дитину окремо. Таким чином, з врахуванням обставин справи, фактично заявлених позовних вимог та викладу їх обґрунтування, суд вважає можливим задовольнити позов частково, змінивши, визначений судовим наказом Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.03.2020р. спосіб стягнення аліментів із позивача на утримання дітей, а саме визначити аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3\~000 грн. на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до їх повноліття. Отже, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі за відсутності будь-яких доказів та заперечень зі сторони відповідача, що не позбавляє відповідача реалізувати своє право на перегляд заочного рішення. Відповідно\~\~до\~\~п.23\~\~Постанови\~\~Пленуму\~\~Верховного суду\~\~України від 15 травня\~\~2006\~\~року\~\~№3 «Про\~\~застосування судами\~\~окремих норм Сімейного\~\~кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у разі задоволення\~\~судом\~\~ вимоги\~\~про зміну\~\~розміру\~\~аліментів, новий\~\~розмір\~\~аліментів сплачується з дня\~\~набрання\~\~ рішенням\~\~законної\~\~ сили, отже суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial