Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

08.05.2024 [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного сану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №660, укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму , щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позв обґрунтовано тим, що сторонами було зареєстровано шлюбу, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Створити міцну та дружну сім`ю позивачу не вдалося, через постійні сварки що виникали з вини відповідача. Зазначає, що на даний час вони спільно не проживають, сімейний бюджет відсутній та з наведених обстави шлюб носить лише формальний характер. На примирення позивач не згодна. Спору стосовно спільного майна не мають, дитина буде проживати з позивачкою. Також вказує, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, в той час як інших неповнолітніх дітей не має, інвалідність йому не встановлювалася, а тому він може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Ухвалою від 07.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 18). Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву, а також заяву про розгляд справи без його участі та будь-яких інших заяв та клопотань не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2019 року у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис №660, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 25 серпня 2021 року (а.с. 6). Як стверджує позивач, сторони подружніх стосунків тривалий не підтримують, спільного господарства не ведуть. Заперечень щодо зазначених позивачем обставин відповідачем подано не було. Внаслідок зазначених у позові обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Та обставина, що малолітній син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини, а також, що на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та в частині стягнення аліментів є обґрунтованими. Так, відповідач, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі 3000 гривень. При цьому суд враховує відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо визначеного позивачем розміру аліментів, а також відомостей про його матеріальний стан та розмір реального заробітку, та виходить з того, що при визначенні розміру аліментів слід виходити з якнайкращих інтересів дитини, забезпечення його усіх потреб. Суд також враховує, що визначений позивачем розмір аліментів не перевищує 50% визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розміру мінімальної заробітної плати, ця обставина, а також відсутність заперечень від відповідача у сукупності з іншими вищенаведеними обставинами дають суду підстави дійти висновку, щодо необхідності задоволення позову. За змістом ст. 191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог ст.141 ЦПК України сплачені при подачі позивачем позову про розірвання шлюбу в сумі 1211,20 гривень (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а також на користь держави в розмірі 211,20 гривень, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved