Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

09.01.2024 року позивач в особі свого представника за довіреністю Лісової Вікторії Юріївни , повноваження якої припинилися 31.12.2023 року засобами поштового зв`язку (направлення до суду 27.12.2023 року, що є належним зверненням як представника, так і роки звернення) звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором за заявою-анкетою №0259/980/0831100/19 від 18.06.2019 року у розмірі 79975,89 грн. станом на 10.10.2023 року, з яких: 15588,96 грн. - заборгованість за кредитом, 1908,26 грн. - заборгованість за відсотками, 30341,04 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 32047,63 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судові витрати за розгляд справи у суді у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. відповідно до вимог законодавства у 2023 році. В обгрунтування позову було зазначено, що 18.06.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір на підставі заяви фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява є кредитним договором між сторонами щодо отримання відповідачем банківських послуг у позивача відповідно до умов, викладених у заяві позивачем. Позивач вказав, що за умовами вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок із видачею банківської картки, емітованої позивачем, якою позивач користувався до 2023 року. Відповідач погодився із запропонованими позивачем умовами обслуговування кредиту та тарифами, які запропонував позивач. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених сторонами. Відповідач в процесі користування кредитними коштами не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив вимоги статей 509, 526, 1054 ЦК України, тобто ухилився від виконання взятих на себе зобов`язань, що стало підставою для звернення позивача до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді від 27.02.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без виклику осіб, наданий час сторонам по справі для подання усіх заяв по суті позову (а.с.90). Позивач про вказану ухвалу був повідомлений належним чином засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.93). Відповідач про вказану ухвалу був повідомлений у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.94). Відзив від відповідача не надходив. Інші заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 18.06.2019 року [PERSON] особисто підписав заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП банк» №0259/980/0831100/19 від 10.06.2019 року, в якій просив відкрити йому кредитну лінію для обслуговування у позивача, в якому погодився на процентний характер вказаного кредиту, розмір плати за який сторони визначили у розмірі 5% в місяць, порядок оплати кредиту, відкриття відповідачеві окремого рахунку та емітування позивачем йому відповідної картки для отримання коштів та повернення в подальшому кредиту (а.с.52). Як додаток до вищевказаної заяви відповідач підписав також заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії 18.06.2019 року (а.с.53). Для отримання банківських послуг [PERSON] отримав у позивача [NUMBER] , дані про строк дії якої позивач не надав, як і не надав дані про її видачу відповідачеві. Розмір кредиту був встановлений позивачем для відповідача у розмірі 46000,00 грн. Під час дії кредитного договору відповідач допустив неналежне виконання своїх обов`язків перед позивачем, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка повністю підтверджується позивачем наданими суду розрахунком заборгованості відповідача станом на 10.10.2023 року (а.с.11-28) та звітом-рахунком за період з 21.06.2019 року до 10.10.2023 року по рахунку відповідача, відкритому у позивача (а.с.30-51). Вирішуючи справу по суті, суд повністю погоджується із вимогами позивача, викладеними у позовній заяві, оскільки відповідач особисто підписав не тільки заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП банк» №0259/980/0831100/19 від 10.06.2019 року та заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії 18.06.2019 року, де були викладені умови використання коштів позивача саме як кредиту з процентами, з вказівкою про те, що при порушенні зобов`язань виникає відповідальність, яку відповідач повинен нести відповідно до правил свого обслуговування у позивача. Зауважень до розрахунку, наведеному позивачем, суд не має та з ним погоджується. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Окремо суддя зазначає, що як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Також суддя зазначає, що із правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відносно даної справи, суд зазначає, що укладений між сторонами договір припинив дію після надходження від позивача позовної заяви до відповідача, тобто 27.12.2023 року (коли позов був направлений засобами поштового зв`язку). На підставі викладеного та

Outcome: approved