Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт здійснення ним постійного стороннього догляду за своєю тіткою [PERSON] , яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. В обґрунтування заяви зазначає, що заявник здійснює постійний догляд та піклування добровільно та на безоплатній основі за [PERSON] , а саме постійно доглядає за нею, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки, продукти харчування, сплачує комунальні послуги, відвідує лікарів, оскільки [PERSON] дуже тяжко самостійно пересуватися та піклуватися про себе у зв`язку із хворобою. [PERSON] має інвалідність І групи. Іншу особи для здійснення постійного стороннього догляду відсутні. З чоловіком [PERSON] давно не проживають разом та офіційно шлюб між ними розірвано. Батько заявника (рідний брат [PERSON] ) [PERSON] з нею не проживає, має проблеми за здоров`ям, внаслідок цього не може здійснювати такий постійний сторонній догляд. Рідний син [PERSON] - [PERSON] загинув на війні із росією [INFO]. Крім того, звернувшись в ЦНАП (Франківський відділ соціального захисту), де було отримано документ щодо встановлення факту здійснення догляду за особою, яка потребує постійного догляду, а саме: акт №20 встановлення факту здійснення догляд увід 07.03.2024 року, відповідно до якого підтверджується факт про те, що особа [PERSON] здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи, яка потребує постійного догляду. У зв`язку з вище викладеним заявник був змушений звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 21.05.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , зацікавленої особи [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Розгляд справи визначено проводити в порядку окремого провадження. Призначено судовий розгляд справи. Ухвалою суду від 02.07.2024 року залучено до участі у справі за заявою [PERSON] , зацікавленої особи [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, в якості заінтересованої особи: Франківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85, код ЄДРПОУ 26144908). Від заявника в матеріалах справи міститься заява в якій він просив задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. Від заінтересованої особи [PERSON] в матеріалах справи міститься заява в якій вона підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради у судове засідання не прибув, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Жодних письмових заяв від такого до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до акту №20 встановлення факту здійснення догляду від 07.03.2024 року [PERSON] має інвалідність І групи, та за результатами обстеження встановлено факт здійснення догляду [PERSON] за [PERSON]. З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №613242 від 09.02.2024 вбачається, що [PERSON] [INFO] має першу групу інвалідності (загальне захворювання) безтерміново. Також у п. 12 вказано, що потребує постійного стороннього догляду. Син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 08.08.2023) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.02.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.01.1996 року, актовий запис №6. Відтак, [PERSON] є єдиною особою, яка здійснює догляд та піклується про тітк, зокрема, згідно його пояснень, наданих у фабулі поданої до суду заяви, постійно доглядає її, прибирає житло, купує їжу та необхідні ліки, харчування, сплачує комунальні послуги, оскільки така через захворювання самостійно важко пересуватися та піклуватися про себе самостійно. Таким чином, враховуючи вік, стан здоров`я [PERSON] , її залежність від інших осіб, повну нездатність до самообслуговування та те, що в родині немає нікого хто би міг здійснювати за нею догляд, заявник змушений вести постійний догляд за нею. Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено: Законом України «Про соціальні послуги»; Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року №430; Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 року №1040; Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року №859; Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року №587. Вказані нормативно-правові акти визначають порядок та підстави отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру. Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (ч. 7 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги»). Відповідно до положень ч. 4 ст. 11 Закону України «Про соціальні послуги» до повноважень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад належать, серед іншого - забезпечення ведення Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг на місцевому рівні. Про зазначене йдеться у постанові КЦС ВС від 05.06.2024 року у справі №283/1199/23, де ВС вказує на необхідність установлення в конкретній справі (конкретних правовідносинах) можливості позасудового порядку встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду. Відповідно до п. 4 «Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 р. №859, розмір компенсації відповідно до статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» обчислюється як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, установленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи, яка надає соціальні послуги, за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Таким чином, у випадку, якщо середньомісячний сукупний дохід надавача послуги перевищує прожитковий мінімум - це є підставою для відмови. Положення, що визначають порядок формування споживчого кошика і використання прожиткового мінімуму, встановлені Законом України "Про прожитковий мінімум" №966-XIV від 15.07.1999. Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 41 Бюджетного кодексу до вступу в силу Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період прожитковий мінімум застосовується в розмірах і на умовах, що діяли в грудні попереднього бюджетного періоду. Відповідно до Закону України від 09.11.2023 № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум в Україні з 01.01.2024 становить 2 920 грн. Зазначене позбавляє заявника можливості оформити догляд на непрофесійній основі (встановити факт постійного догляду) в позасудовому порядку. Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати туалет, потребують допомоги при прогулянках тощо). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; г) інвалідність. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із ч. 1,2 ст. 256 ЦПК України суд, розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України віл 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відстрочка від направлення для проходження базової військової служби надається призовникам, які мають право на звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 цього Закону. Відповідно до абзацу 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Згідно п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які, зокрема: є члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи. За таких обставин, суд вважає, що подану заяву слід задовольнити в частині встановлення факту здійснення заявником догляду за тіткою, яка потребує постійного догляду, оскільки дана обставина є доведеною заявником та підтверджена належними і допустимими доказами (актом № 20 від 07.03.2024 та актом огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №613242 від 09.02.2024). На підставі викладеного,

Outcome: approved