Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. 25.07.2024 до Липовецького районного суду Вінницької області з Вінницького міського суду Вінницької області, на розгляд за підсудністю, надійшла позовна заява ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (далі-позивач) до [PERSON] (далі-відповідач, позичальник) про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.08.2020 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 9973662, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». На умовах п. 2 Договору позики ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачу грошові кошти (позику) у гривні у розмірі 12\~000,00 грн., шляхом їх перерахування на вказаний відповідачем у Договорі позики рахунок № [NUMBER] , а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 24.09.2020, розмір процентів у день становить 1,60%, знижена процентна ставка/день становить 0,56%, процентна ставка за понад строкове користування позикою за день становить 2,70%. 01.04.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 016-010421 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і Боржниками, зокрема, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , за Договором позики № 9973662 від 25.08.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 3556. 05.02.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» укладено Договір факторингу № 20240205/2 у відповідності до умов якого, ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» передає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, зокрема, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , за Договором позики № 9973662 від 25.08.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 37. Станом на 10.06.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 39\~526, 64 грн., а саме: -заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 11\~966,00 грн.; -залишок заборгованоств по процентам користування 21\~849,17 грн; -інфляційне збільшення 5\~711,47 грн. У позові представник позивача вказує, що всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати щодо сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. У поданому до суду відзиві представник відповідача адвокат Куцигін І.В. вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного: - доданий до позову договір про відступлення прав вимоги, акт прийому-передачі за договором факторингу, реєстр прав вимоги не містять вказівки на те, що до позивача перейшло право вимоги саме за кредитним договором, де позичальником є відповідач (не заповнений), а витяг з реєстру прав вимоги односторонньо підписаний самим позивачем; - кредитним договором встановлено граничний строк повернення кредиту 24.09.2020, а строк кредитування становить 30 днів. З наданого ж позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки нараховано також за період після припинення строку кредитування, що не відповідає правовій позиції Великої палати Верховного Суду (п.91) у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018; - стягнення з відповідача сум інфляційного збільшення, нарахованих в період дії воєнного стану суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України; - заявлені витрати на підготовку документів є непропорційними до складності справи, а отже розмір витрат на правову допомогу, в даному випадку, не може перевищувати 2\~000,00 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 21.06.2024\~ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~позовну заяву\~ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Липовецького районного суду Вінницької області. 29.07.2024 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області позовну заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме надання доказів належної сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. 30.07.2024 позивачем подано до Липовецького районного суду Вінницької області заяву про усунення недоліків із доданою до неї платіжною інструкцією № 657 від 30.07.2024 про сплату судового збору за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» до [PERSON] у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп. 05.08.2024 Липовецьким районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. 26.08.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив відповідача, поданий її представником адвокатом Куцигіним І.В. у якому він просить у задоволенні позову відмовити. Вирішуючи питання щодо прийняття відзиву до розгляду, судом встановлено, що ухвалу суду від 05.08.2024 про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками відповідач отримала 14.08.2024 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 0600281872416) (а.с. 65), а отже відзив подано відповідачем у межах п`ятнадцяти денного строку визначеного судом для його подачі. Також судом встановлено, що відзив отримано позивачем 26.08.2024 о 11:11, що підтверджується квитанцією № 1581876 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» (а.с. 79). Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення\~статті 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до\~положень частини\~другої статті\~247\~ЦПК України,\~у зв`язку\~із розглядом\~справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2020 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9973662, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника [PERSON] , [INFO] «YdpOOzG8OJ» (а.с. 22). Відповідно до п. 2 Договору позики ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачу грошові кошти (позику) у гривні. Сума позики 12\~000,00 (дванадцять тисяч гривень нуль копійок). Строк позики (Строк Договору) 30 днів. Процентна ставка (базова)/день 1,6%, знижена процентна ставка/день становить 0,56%, процентна ставка за понад строкове користування позикою за день становить 2,70%. Дата надання позики 25.08.2020, дата повернення (останній день) 24.09.2020. Загальні витрати за кредитом 2 016,00 грн. Рахунок позичальника зазначено № [NUMBER] . У паспорті позики зазначено: Сума/ліміт кредиту, грн. - 12 000; Строк кредитування - 30; Процентна ставка - 0,56% в день; Річна відсоткова ставка - 204,40%; Загальні витрати за кредитом, грн. - 2 016 (а.с. 21). Відповідно до листа ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» від 07.05.2024№ 07/05-2024-7/ТНПП товариство підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» стосовно завершення такої платіжної операції як, зокрема, 25.08.2020 року, сума 12\~000,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 19). 01.04.2021 між ТОВ«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 016-010421 (а.с.\~23-26) у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується відсупити ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 016-010421 від 30.04.2021 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло\~право вимоги\~до [PERSON] , ІПН [NUMBER] , за Договором № 9973662 від 25.08.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 3556. Залишок заборгованості за тілом - 11\~966,00 грн, залишок заборгованості за процентом 21\~849,17 грн, загальна сума заборгованості 33\~815,17 грн (а.с. 30-31). 05.02.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» укладено Договір факторингу № 20240205/2 (а.с. 32-35) у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» передає грошові кошти (Розмір фінансування) в розпорядження ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за плату у передбачений договором спосіб, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 20240205/2 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» набуло право вимоги до [PERSON] , ІПН [NUMBER] , за Договором № 9973662 від 25.08.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 37. Залишок заборгованості за тілом - 11\~966,00 грн, залишок заборгованості за процентом 21\~849,17 грн, загальна сума заборгованості 33\~815,17 грн (а.с. 12). Згідно із платіжною інструкцією № 405 від 06.02.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДАФ» перерахувало ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 49\~865,71 грн., як оплату ціни придбання згідно Договору факторингу № 20240205/2 від 05.02.2024 (а.с. 39). Судом встановлено,\~що ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«АРТЕМІДАФ» є\~фінансовою установою\~відповідно до\~Свідоцтва про\~реєстрацію фінансової\~установи [NUMBER] \~від 10.09.2019 (а.с. 42) та Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2273 від 19.11.2019 (а.с. 43). Частинами першою та третьою\~статті 512 Цивільного кодексу України\~(далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша\~статті 1078 ЦК України). Відповідно до\~статті 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Встановлені судом\~обставини та\~перевірені зібраними\~у справі\~доказами підтверджують,\~що внаслідок\~укладення Договорів\~факторингу № 016-010421 від 01.04.2021 та № 20240205/2 від 05.02.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«АРТЕМІДАФ» набула право грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9973662 від 25.08.2020, надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договори є дійсними, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитними договорами первісним кредиторам, що не позбавляється його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої\~статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону\~відповідно до \~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що 25.08.2020 [PERSON] підписала Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9973662, який є предметом цього судового розгляду електронним підписом одноразовим ідентифікатором «YdpOOzG8OJ» з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак була дотримана презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення таких договорів, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами статтей 526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівніоблікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу другого частин першої статті 1048 ЦК України\~визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною ругою статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК Українивизначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частин першої та другої статті 614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено встатті 209 ЦПК України. Зі\~статті 213\~ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про розгляд, про що свідчить поданий 26.08.2024 до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідачем не спростовується укладення нею Договору позики № 9973662 від 25.08.2020, а також розмір отриманих за цим договором коштів. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено.. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язань є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, а тому право кредитора на повернення кредитних коштів та процентів за їх користування є порушеним. Відповідно до зазначених у позовній заяві розрахунків розміру заборгованості відповідача за кредитним договором право вимоги за якими набуто, станом на 10.06.2024 заборгованість становить 39\~526,64 грн., з яких: 11\~966,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням (тіло кредиту); 21\~849,17 грн. - сума заборгованості по процентах та 5\~711,47 грн. - інфляційне збільшення (за період з 25.09.2020 по 23.02.2022). Ураховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку не повернуті, зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України\~(за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав), беручи до уваги, що договори є дійсними, відповідач користувався кредитними коштами, а також за обставин встановлених вище судом, що підтверджують набуття прав вимоги позивачем за вказаними кредитними договорами до відповідача, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9973662 від 25.08.2020 у заявленому позивачем розмірі - 11\~966,00 грн. Що стосується стягнення із відповідача відсотків за вказаним Договором позики, то суд враховує узгоджені у ньому та Паспорті позики умови щодо строку кредиту, на який було укладено договір із відповідачем - 30 днів, дата повернення позики (останній день) - 24.09.2020, процентна ставка - 0.56% в день, загальні витрати за кредитом - 2\~016,00 грн. 15.08.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 761/13715/13-ц, провадження № 61-11145св18 підтвердив висловлену позицію викладену у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК Україниправо кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Велика Палата Верховного суду в Постанові 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16ГС22), зазначила наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048\~ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Відповідно до статті 1050\~ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. За змістом\~частини другої\~ статті 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи встановлені судом обставини в контексті приведених правових норм та усталеної судової практики, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню основна сума заборгованості, відсотки у межах погодженого сторонами договору строку кредитування - 30 днів та розміру процентної ставки - 0.56% в день, з урахуванням установленого індексу інфляції за період з 25.09.2020 по 23.02.2022. Таким чином за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9973662 від 25.08.2020 стягненню з [PERSON] підлягає 16\~343 (шістнадцять тисяч триста сорок три) гривні 60 коп. з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (кредит) - 11\~966,00 грн.; - заборгованість по процентах - 2\~016,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 12 000 грн. (сума кредиту) *0.56% (процентна ставка в день) *30 (строк кредитування); - інфляційне збільшення 2\~361,60 грн., виходячи з наступного розрахунку 13 982,00 грн. (заборгованість за основним зобов`язанням та процентах) *1.16890269 (індекс інфляції з 25.09.2020 по 23.02.2022) 13 982,00 грн. (заборгованість за основним зобов`язанням та процентах). У решті позову суд відмовляє, оскільки по завершенню строку кредитування у кредитодавця виникло право на стягнення грошових коштів виключно на підставі статті 625 ЦК України. За таких обставин, суд задовольняє позов частково. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 657 від 30.07.2024 в сумі 3\~028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок (а.с. 60), який відповідно до\~частини першої статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (16\~343,60 грн. з 39\~526, 64 грн, що становить - 41,35%), а отже з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~252 (одна тисяча двісті п`ятдесят дві) гривні 08 коп. (3\~028 грн. * 41,35% задоволених позовних вимог). Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 01.06.2024 було укладено Договір про надання правової допомоги №20241006/7 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» та адвокатом Дзундзою О.В. відповідно до умов якого адвокат взяла на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах визначених цим договором, де у п.4.2 узгоджено, що у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокатові винагороду у розмірі 7000 грн. У разі ухвалення судом рішення суду про часткове задоволення позовних вимог клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с.14-16). Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial