Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 10.11.2021 року, виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 207/4855/21 за заявою [PERSON] ; припинити примусове виконання судового наказу від 10.11.2021 року, виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Д ніпропетровської області у справі № 207/4855/21 за заявою [PERSON] ; стягнути безпідставно набуті кошти за судовим наказом від 10.11.2021 року, який виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 207/4855/21 на користь [PERSON] з [PERSON] з 27 липня 2023 року і по дату ухвалення рішення суду. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог вказав, що 10 листопада 2021 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] звернувся з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини оскільки [PERSON] фактично проживає з батьком, про, що до заяви про видачу судового наказу було надано довідку № 167 від 25.07.2023 року котра була видана КП КМР Добробут", згідно з якою [PERSON] та [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з зазначеного Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі 207/4432/23 було видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають часоковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~ [PERSON] звернувся з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини оскільки [PERSON] фактично проживає з батьком, про, що до заяви про видачу судового наказу було надано довідку № 167 від 25.07.2023 року котра була видана КП КМР Добробут", згідно з якою [PERSON] та [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] (арк.с.8). Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі 207/4432/23 було видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (арк. с. 9). Згідно з ч.1, ч.2 та ч.5\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтями\~141,\~180 СК України,\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. Таким чином, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Як вбачається з матеріалів справи, дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Згідно з ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] на теперішній час проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тому змінились обставини, що існували підставою для стягнення аліментів на користь відповідача. Таким чином, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі Судового наказу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.11.2021 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 08.07.2024 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми безпідставно сплачених в якості аліментів грошових коштів, суд виходить з аналогічних мотивів та приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Таким чином, позовна вимога [PERSON] до [PERSON] безпідставно сплачених в якості аліментів грошових коштів не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial