Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Представник позивача адвокат Ткаченко С.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить суд розірвати шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позову зазначено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.1998 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відносини фактично припиненні з березня 2022 року. Сторони припинили спілкування, не цікавляться життям один одного. [PERSON] не має бажання будувати сімейні відносини з [PERSON] . Між подружжям втрачено почуття любові та поваги. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, згідно вимогам позовної заяви просили суд розглянути справу за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] , надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, вбачається, що 25.07.1998 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №491. Прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище

Outcome: approved