Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

27.06.2024 року прокурор в інтересах держави звернувся з позовом до [PERSON] , в якій просить: - усунути перешкоди власнику - Енергодарській міській військовій адміністрації в особі Енергодарської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га шляхом визнання недійсним державного акту серії ЯК № 934810 від 14.07.2010 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га, виданого [PERSON] Енергодарською міською радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 535114723125). - усунути перешкоди Енергодарській міській військовій адміністрації в особі Енергодарської міської ради у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного фонду шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га від [PERSON] на користь Енергодарської міської військової адміністрації в особі Енергодарської міської ради. - усунути перешкоди Енергодарській міській військовій адміністрації в особі Енергодарської міської ради у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га в Державному земельному кадастрі, розташованої на території Енергодарської міської ради Запорізької області. Рішенням Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 10 затверджено перелік територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, переведених в іншу категорію, та новостворених, в тому числі і щодо створення ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір». Відповідно до Додатку 2 до рішення Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 10 ландшафтний заказник «Іванівський бір» площею 797,3 га, розташований у Кам`янсько-Дніпровському держлісгоспі, Іванівське лісництво, кв.кв. №№ 1 - 58 га, 2 - 120 га, 3 - 98 га, 4 - 81 га, 5 - 65 га, 6 - 20 га, 11 - 68 га, 12 - 56 га, 13 - 70 га, 14 - 72 га, 15 - 90 га. Таким чином, ландшафтний заказник розташувався на території Державного підприємства «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство», Іванівське лісництво, квартали №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 11, 12, 13, 14, 15. До 18.10.2021 забезпечення режиму охорони ландшафтного заказника і його збереження було покладено на ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» (охоронне зобов`язання № 113 від 21.03.2018, Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір», яке затверджено наказом Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації від 19.03.2018 № 24/01). На цей час, у зв`язку з реорганізацією ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» та його приєднання до ДП «Мелітопольське лісове господарство», відповідно до ст. 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», охоронне зобов`язання оформлено на ДП «Мелітопольське лісове господарство» (охоронне зобов`язання № 90 від 19.10.2021). На сьогоднішній день, через тимчасову окупацію російською федерацією територій України, ДП «Мелітопольське лісове господарство» перебуває в стані припинення. Наказом Департаменту захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації від 18.10.2021 № 129-0 затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір». Мета організації зазначеного об`єкту природно-заповідного фонду передбачена у п. 2.1. Положення, відповідно до якого цей заказник створено з метою забезпечення охорони лісового масиву штучного походження, починаючи з 1920 року, який закріплює піщані масиви (кучугури). Головна порода - сосна. Відповідно до п. 1.1. Ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір» оголошений рішенням Запорізького облвиконкому від 24.05.1972 № 206, перезаповіданий рішенням Запорізького облвиконкому від 25.09.1984 № 315, змінено за площею рішенням Запорізького облвиконкому від 02.06.1987 № 207, рішенням Запорізького облвиконкому від 13.09.1988 № 272 та рішенням Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 10. Пунктами 1.2-1.3 даного Положення передбачено, що заказник входить до складу природно-заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Заказник загальною площею 797,3 гектари розташований на території Василівського району Запорізької області, у межах кварталів 1-61 га, 2-120 га, 3-91 га, 4 (виділи 1- 33 - 82,3 га), 5 (виділи 1-53 - 65 га), 6-20 га, 11 (виділи 1-14 - 68 га), 12 - 58 га, 13 - 70 га, 14 - 72 га, 15 (виділи 1-17 - 47 га), 20 (виділи 1-14 - 43 га) Іванівського лісництва і перебуває у користуванні ДП «Мелітопольське лісове господарство». Відповідно до п.п. 1.4, 1.6 Положення територія, якій надано статус Заказника, не вилучається з користування землекористувача, який здійснює на ній свою діяльність згідно з цим Положенням. Межі Заказника встановлюються в натурі, оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на плановокартографічні матеріали територіальних органів Держгеокадастру та Землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель та землевпорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій. Таким чином, ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір», як об`єкт природно-заповідного фонду є юридично створеним з 24.05.1972 і включає 797,3 га земель на території Василівського району Запорізької області. Василівською окружною прокуратурою встановлено, що на території ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» розташована земельна ділянка сільськогосподарського призначення з цільовим використанням для індивідуального садівництва з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га. Згідно з інформацією ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 01.02.2023 № 53 земельна ділянка з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га має частковий перетин з межами державного лісового фонду, кв. № 3 Іванівського лісництва ДП «Мелітопольське лісове господарство», орієнтовна площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 з межами земель лісогосподарського призначення становить 0,1036 га із загальної площі ділянки 0,1036 га. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на цей час земельна ділянка з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га перебуває у приватній власності [PERSON] . Підставою виникнення права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку є рішення Енергодарської міської ради від 16.06.2010 № 249. Право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] належить на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934810, виданого Енергодарською міською радою Запорізької області 15.07.2010 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Відповідно до відомостей з Національної кадастрової системи державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 здійснена 15.07.2010. Державна реєстрація земельної ділянки проведена на підставі Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 06.07.2010. Розробник документації із землеустрою ТОВ «Аспект». Земельна ділянка площею 0,1036 га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.05 для індивідуального садівництва. Дана земельна ділянка перебуває у приватній власності [PERSON] Дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно - 17.12.2014. Про розташування на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна інформація в Національній кадастровій системі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Крім того, відповідно до інформації сертифікованого інженера-землевпорядника та складеної ним схеми розташування земельних ділянок відносно ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» від 2024 року, земельна ділянка з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га знаходиться в межах зазначеного ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір». Усупереч ч. 3 ст. 7, ч. 1 ст. 9, ч. 3 ст. 53, ст. 54 Закону України «Про природнозаповідний фонд України», ст.ст. 19, 84 Земельного кодексу України, відповідно до яких землі під об`єктами природно-заповідного фонду не можуть передаватися у приватну власність, а території та об`єкти природно-заповідного фонду можуть використовуватись лише у природоохоронних, науково-дослідних, оздоровчих та інших рекреаційних, освітньо-виховних цілях та для моніторингу навколишнього природного середовища, 15.07.2010 Енергодарською міською радою Запорізької області виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934810 та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1036 га з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 за категорією земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.05 для індивідуального садівництва. Відповідно до листа Секретаріату Кабінету Міністрів України від 13.02.2024 № 3614/0/2-24 Кабінетом Міністрів рішення про зміну цільового призначення, вилучення та передачу земельної ділянки із кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 з державної власності не приймалося. Відповідно до листа Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 08.03.2024 № 11/11-03/805-24 згідно з даними обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2023 ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір» оголошений рішенням Запорізької обласної ради № 10 від 27.11.1998 в межах ДП «Мелітопольське лісове господарство» (Іванівське лісництво, кв. № 1-58 га, 2-120 га, 3-98 на, 4-81 га, 5-65 га, 6-20 га, 11-68 га, 12-56 га, 13-70 га, 14-72 га, 15-90 га). Рішення про зміну меж, категорії та скасування статусу ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» Запорізькою обласною радою не приймались. Інформація щодо прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про передачу земельної ділянки з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 у приватну власність, а також про погодження зміни її цільового призначення в Міністерстві відсутня. У зазначеному листі Міндовкілля також зазначено, що за інформацією, наданою Запорізькою обласною військовою адміністрацією листом від 26.02.2024 № 01669/08-17, клопотання до Кабінету Міністрів України про виділення із земель ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» зазначеної земельної ділянки та щодо зміни її цільового призначення обласною державною адміністрацією не надавались. Водночас повідомлено, що Державне агентство лісових ресурсів України листом від 21.02.2024 № 02-33/950-24 проінформовано Міндовкілля про те, що інформація про вилучення та зміну цільового призначення вищевказаної земельної ділянки до Держлісагентства не надходила. Отже, спірна земельна ділянка на момент її відведення перебувала у державній власності та відносилась до земель природно-заповідного фонду, передана у власність не уповноваженим органом та всупереч порядку зміни цільового призначення із земель природно-заповідного фонду на землі для індивідуального садівництва, оскільки Кабінет Міністрів України рішень про зміну цільового призначення земельної ділянки не приймав. Цільове призначення спірної земельної ділянки фактично незаконно змінено за вказаних вище обставин при передачі у приватну власність, та у такий спосіб створено перешкоди державі у володінні та користуванні землями природнозаповідного фонду та забезпеченні збереження унікальної екосистеми з рідкісним біорізноманіттям. Таким чином, територія природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення передана у приватну власність для здійснення діяльності, не пов`язаної з цілями вказаної категорії земель. Разом з цим, така незаконна зміна не має правового значення, оскільки статус спірної земельної ділянки першочергово визначається розташуванням на ній об`єкта природно-заповідного фонду і спеціальним режимом цієї території. Відділ Держкомзему у м. Енергодар Запорізької області не мав права надавати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934810 [PERSON] для ведення індивідуального садівництва щодо земельної ділянки природно-заповідного фонду, оскільки не було зміни її цільового призначення, переведення землі з однієї категорії до іншої. Цим державним актом неправомірно позбавлено Енергодарську міську раду права використання природно-заповідного фонду як національного надбання, яке Україна розглядає як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною. Державний акт серії ЯК № 934810 від 14.07.2010 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га видано на підставі рішення Енергодарської міської ради від 16.06.2010 № 249. З огляду на викладене, рішення Енергодарської міської ради від 16.06.2010 № 249 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934810 суперечить ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9, ч. 3 ст. 53, ст. 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст.ст. 19, 20, 84, 122, 149, 150 ЗК України. На час пред`явлення цього позову, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 0,1036 га із кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 зареєстрована на праві власності за [PERSON] (на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯК № 934810, виданий 14.07.2010, видавник: відділ Держкомзему у місті Енергодар Запорізької області). Оскільки державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 здійснена на підставі державного акту серії ЯК № 934810 від 14.07.2010, визнання вказаного акту судом недійсним є підставою для припинення державної реєстрації прав на земельну ділянку, а тому звернення до суду з позовною вимогою про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на рухоме майно можна вважати неефективним способом захисту. Враховуючи, що спірна земельна ділянка відноситься до земель природнозаповідного фонду та вибула з державної власності поза волею власника - Кабінету Міністрів України (на час видачі державного акту на право власності на земельну ділянку), державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я [PERSON] , серія ЯК № 934810, суперечить земельному та природоохоронному законодавству та підлягає визнанню недійсним, а у подальшому на підставі абз. 3 ч. 3 статті 26 вказаного Закону, право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 підлягає припиненню. Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Земельна ділянка з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га розташована на території ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» в кварталі 3 Іванівського лісництва, усією площею накладається на землі природно-заповідного фонду, а отже не може відноситись до земель сільськогосподарського призначення та існувати у встановлених межах. На теперішній час земельна ділянка 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га, яка розташована на території ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» в кварталі 3 Іванівського лісництва, вважається комунальною власністю. Разом з тим, встановлення цим землям статусу сільськогосподарських фактично позбавляє територіальну громаду можливості реалізувати правомочність користування цими землями відповідно до їх унікальних якостей та характеристик після деокупації території м. Енергодар. Більше того, зазначене цільове призначення згідно з положеннями Земельного кодексу України формально є підставою для передачі цих земельних ділянок приватним власникам для використання за таким призначенням. Оскільки допустимі види використання земельної ділянки і її правовий режим тісно пов`язані із цільовим призначенням, навіть формального зазначення у документації із землеустрою, Державному земельному кадастрі і Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га має сільськогосподарське призначення, достатньо для подальшого знищення унікальних та рідкісних рослин, природних властивостей самого заказника та цілої екосистеми, розташованих на вказаних землях. Водночас, особливий режим земель природно-заповідного фонду характеризується тим, що усі заходи з їх охорони спрямовані на попередження та недопущення використання цих земель для інших потреб. Отже, залишення вказаній земельній ділянці цільового призначення - для індивідуального садівництва, фактично може призвести до знищення об`єкту природно-заповідного фонду. Враховуючи викладене, для забезпечення позивачу реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно усунути перешкоди в користуванні нею шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності держави або територіальної громади на обмежені в обороті об`єкти установлене законом, тому не потребує доказування правового титулу. Земельна ділянка із кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 наразі зареєстрована на праві власності за [PERSON] , проте в силу законодавства вона не може перебувати у приватній власності із виникненням приватного володільця, тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо спірної земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання [PERSON] (презумпційний володілець) повернути зазначену земельну ділянку у комунальну власність. Прокурор Ковальова Н. С. у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав письмове клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. 12.07.2024 року представником Запорізької обласної державної адміністрації подано заяву, в якій представник просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. 12.07.2024 року представником Запорізької обласної ради подано заяву, в якій представник просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. 27.09.2024 року представником Головного управління Держгеокадастру у Запорізький області подано пояснення, в яких представник просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Спірна земельна ділянка розташована у м. Енергодар Запорізької області, перебуває у тимчасовій окупації. Відповідно до наказу Держгеокадастру від 25.09.2024 №278 доступ до Державного земельного кадастру на території Енергодарської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області припинено. Таким чином, у випадку задоволення позовної заяви, рішення суду в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки може бути виконано Головним управлінням лише після деокупації території. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для індивідуального садівництва, землі сільськогосподарського призначення, належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК№934810, виданого 14.07.2010 року. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.12.2024 року, наявна наступна інформація про земельну ділянку з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 - місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення - 01.05; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки - ведення садівництва, форма власності - приватна власність, площа земельної ділянки - 0,1036 га, власник - [PERSON] , документ що посвідчує право власності - державний акт на право влснсоті на земельну ділянку від 15.07.2010 року ЯК934810; документ, який є підставою для виникнення права - рішення Енергодарської міської ради 16.06.2010 №249. Відповідно до копії державного акту ЯК№934810 [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016, площею 0,1036 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Енергодарської міської ради від 16.06.2010 року №249. Згідно витягу №НВ-9921206212024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки щ кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 складає 4191,8 грн. Згідно листа ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 01.02.2023 № 53 земельна ділянка з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га має частковий перетин з межами державного лісового фонду, кв. № 3 Іванівського лісництва ДП «Мелітопольське лісове господарство», орієнтовна площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 з межами земель лісогосподарського призначення становить 0,1103 га із загальної площі ділянки 0,15 га. Згідно відповіді на запит прокурора ДП «Мелітопольське лісове господарство» від 15.03.2023 року №01-09/11, відповідно до положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір», загальною площею 797,3 гектари розташований на території Василівського району Запорізької області, у межах кварталів 1-61 га, 2-120 га, 3-91 га, 4 (виділи 1- 33 - 82,3 га), 5 (виділи 1-53 - 65 га), 6-20 га, 11 (виділи 1-14 - 68 га), 12 - 58 га, 13 - 70 га, 14 - 72 га, 15 (виділи 1-17 - 47 га), 20 (виділи 1-14 - 43 га) Іванівського лісництва і перебуває у користуванні ДП «Мелітопольське лісове господарство». ДП «Мелітопольський лісгосп» з 24.02.2022 року знаходиться на окупованій території та всі матеріали лісовпорядкування та виїзд на місце розташування для встановлення в натурі меж запитуваних приватних ділянок з кадастровими номерами ( у тому числі 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га) не можливий. Наказом Департаменту екології та природних ресурсів №24/01 від 19.03.2018 року було затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір». Відповідно до п. 1.2, 1,3 вказаного Положення заказник «Іванівській бір» входить до складу природно - заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Заказник загальною площею 797,3 га, розташований на території Кам`янсько - Дніпровського району Запорізької області, у межах кварталів 1-61 га, 2-120 га, 3-91 га, 4 (виділи 1- 33 - 82,3 га), 5 (виділи 1-53 - 65 га), 6-20 га, 11 (виділи 1-14 - 68 га), 12 - 58 га, 13 - 70 га, 14 - 72 га, 15 (виділи 1-17 - 47 га), 20 (виділи 1-14 - 43 га), Іванівського лісництва і перебувають у користуванні ДП «Кам`янсько - Дніпровське лісове господарство». Згідно охоронного зобов`язання №113 від 21.03.2018 року, виданого Департаментом екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, ДП «Кам`янсько - Дніпровське лісове господарство» передається під охорону та дотримання встановленого режиму об`єкт ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір» площею 797,3 га. Наказом Департаменту захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації №129-0 від 18.10.2021 року було затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір». Відповідно до п. 1.2, 1,3 вказаного Положення заказник «Іванівській бір» входить до складу природно - заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Заказник загальною площею 797,3 га, розташований на території Василівського Запорізької області, у межах кварталів 1-61 га, 2-120 га, 3-91 га, 4 (виділи 1- 33 - 82,3 га), 5 (виділи 1-53 - 65 га), 6-20 га, 11 (виділи 1-14 - 68 га), 12 - 58 га, 13 - 70 га, 14 - 72 га, 15 (виділи 1-17 - 47 га), 20 (виділи 1-14 - 43 га), Іванівського лісництва і перебувають у користуванні ДП «Мелітопольське лісове господарство». Згідно охоронного зобов`язання №90 від 19.10.2021 року, виданого Департаментом захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації, ДП « Мелітопольське лісове господарство» передається під охорону та дотримання встановленого режиму територія ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» площею 797,3 га. Рішенням Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 10 затверджено перелік територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, переведених в іншу категорію, та новостворених, в тому числі і щодо створення ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір». Відповідно до Додатку 2 до рішення Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 10 ландшафтний заказник «Іванівський бір» площею 797,3 га, розташований у Кам`янсько-Дніпровському держлісгоспі, Іванівське лісництво, кв.кв. №№ 1 - 58 га, 2 - 120 га, 3 - 98 га, 4 - 81 га, 5 - 65 га, 6 - 20 га, 11 - 68 га, 12 - 56 га, 13 - 70 га, 14 - 72 га, 15 - 90 га. Частиною першою статті 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті. Відповідно до частини другої цієї статті види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом. Отже, визнання об`єктів, що не можуть перебувати у приватній власності, вилучені з цивільного обороту, обмежені в обороті, є умовою дотримання конституційного режиму права власності на зазначені об`єкти. Правовий титул (правова підстава) виникнення речових прав володіння, користування, розпорядження такими об`єктами визначається законодавчими актами, зокрема Конституцією України, ЗК України, іншими законами. Відповідно до пункту «г» частини четвертої статті 84 ЗК України (у редакції, чинній на 30.04.2010) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історикокультурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, належать до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачено законом. Землі природно-заповідного фонду, згідно зі ст. 43 ЗК України, - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. За статтею 44 ЗК України, до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Відповідно до статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» території та об`єкти природно-заповідного фонду підлягають особливій державній охороні. Частиною третьою статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Статтею 9 цього Закону визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, яким не передбачено ведення на цих землях індивідуального садівництва. Статтею 5 Закону України «Про екологічну мережу України» передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду є складовою екомережі. За статтею 3 вказаного Закону, екомережа - це єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні. У статті 4 Закону України «Про екологічну мережу України» вказано, що збереження цілісності екомережі здійснюється відповідно до таких принципів: забезпечення цілісності екосистемних функцій складових елементів екомережі, збереження та екологічно збалансоване використання природних ресурсів на території екомережі. Статтею 19 ЗК України (у редакції, чинній на 30.04.2010) передбачено, що відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на землі сільськогосподарського призначення, житлової та громадської забудови, природнозаповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, лісогосподарського призначення, водного фонду, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Згідно із ч.1, ч. 4 ст. 20 ЗК України (у редакції, чинній на 30.04.2010) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (у редакції, чинній на 16.02.2010) рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами. За ст. 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (у редакції, чинній на 16.02.2010) зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища на підставі відповідного експертного висновку. Згідно зі ст.ст. 19, 20, 122, 149 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Щодо земельних ділянок державної або комунальної власності зміна цільового призначення провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До набрання чинності Законом України від 28.04.2021 № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснювалась за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Статтею 122 Земельного кодексу України встановлюється, що Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 149 Земельного кодексу України, чинної до 27.05.2021, Кабінет Міністрів України вилучав земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Згідно зі ст. 150 Земельного кодексу України до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Таким чином, Кабінет Міністрів України до 27.05.2021 являвся розпорядником земель державної власності природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та лише за його погодженням згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України можлива була зміна цільового призначення земельних ділянок природнозаповідного та іншого природоохоронного призначення. 28.04.2021 прийнято Закон № 1423-ІХ «Про внесення змін до Земельного кодексу України та інших законодавчих актів щодо удосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021. Законом передбачено передачу земель державної власності за межами населених пунктів до комунальної власності органів місцевого самоврядування, за винятком певних категорій земель. Так, розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природнозаповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Відтак, з 27.05.2021 повноваження щодо розпорядження земельними ділянками усіх категорій, розташованими за межами населених пунктів у межах територіальних громад, перейшли до відповідних органів місцевого самоврядування. Виключення становлять землі оборони, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення, землі, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (зокрема, земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських та водогосподарських підприємств), а також землі, щодо яких до набрання чинності цим пунктом надано дозволи на розроблення проектів землеустрою з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам. За приписами вимог ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України (з урахуванням змін, внесених Законом України від 28.04.2021 № 1423-IX) з 27.05.2021 розпорядниками земель лісогосподарського призначення державної форми власності є відповідні обласні державні адміністрації, а повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду відтепер належать органам місцевого самоврядування (у разі знаходження на земельній ділянці об`єкту природнозаповідного фонду місцевого значення) та обласним державним адміністраціям (у разі наявності об`єкта природно-заповідного фонду загальнодержавного значення). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури приєднання до електричних мереж», яким доповнено частину 7 ст. 20 Земельного кодексу України, зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природнозаповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок яких земельні ділянки виводяться із складу таких категорій (крім зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення для розміщення на них лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури), а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом «б» частини першої статті 150 цього Кодексу, здійснюються за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Відповідно до листа Секретаріату Кабінету Міністрів України від 13.02.2024 № 3614/0/2-24 Кабінетом Міністрів рішення про зміну цільового призначення, вилучення та передачу земельної ділянки із кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 з державної власності не приймалося. Відповідно до листа Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 08.03.2024 № 11/11-03/805-24 згідно з даними обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2023 ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір» оголошений рішенням Запорізької обласної ради № 10 від 27.11.1998 в межах ДП «Мелітопольське лісове господарство» (Іванівське лісництво, кв. № 1-58 га, 2-120 га, 3-98 на, 4-81 га, 5-65 га, 6-20 га, 11-68 га, 12-56 га, 13-70 га, 14-72 га, 15-90 га). Рішення про зміну меж, категорії та скасування статусу ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» Запорізькою обласною радою не приймались. Інформація щодо прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про передачу земельної ділянки з кадастровим номером 2312500000:11:052:0016 у приватну власність, а також про погодження зміни її цільового призначення в Міністерстві відсутня. У постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16 викладені висновки про те, що правовий режим відповідної земельної ділянки пов`язаний із фактом знаходження на ній об`єкта, який охороняється законом та має особливий статус, а не з рішенням органу місцевого самоврядування. Неприйняття місцевою радою рішення про приведення цільового призначення земельної ділянки у відповідність до її дійсного призначення, встановленого в силу вимоги законодавства, не впливає на її правовий режим. Статтею 21 ЗК України передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Частинами 2-3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 916/1979/13 викладений правовий висновок про те, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акту та вичерпує свою дію після його реалізації, може оскаржуватися з точки зору законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу, позивача, з урахуванням принципу свободи розпорядження власними процесуальними правами, не можна покладати обов`язок об`єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення. Така позиція також висловлювалася Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17. Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 року у справі № 912/2797/21 зазначила, що вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи, оскільки таке рішення вичерпало свою дію виконанням, а можливість його скасування не дозволить позивачеві ефективно відновити свої порушені та/чи невизнані права. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Статтею 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються відомості щодо цільового призначення земельної ділянки (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель). Відповідно до ст. 16 наведеного Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Частиною 10 ст. 79-1 ЗК України визначено, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Також згідно з ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Статтями 16, 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Також, у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки закривається і відповідна Поземельна книга. Згідно з вимогами ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до частини 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідач набув право власності на земельну ділянку 2312500000:11:052:0016 площею 0,1036 га, яка фактично є частиною ландшафтного заказника «Іванівській бір», для цілей індивідуального садівництва, що суперечить правовій природі земель, оскільки вони перебувають під особливою охороною держави. Рішення про зміну меж, категорії та скасування статусу ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» у встановленому законом порядку не приймалося. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позоа підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Судом встановлено, що прокурором при зверненні до суду було сплачено судовий збору розмірі 7267,20 грн за подання позовної заяви, а також 1211,20 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову, які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved