Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який в подальшому змінено. В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Для надання послуг з постачання питної води між ним і відповідачем було укладено договір від 01.06.2018 та складені технічні умови. Один примірник договору надано йому, який він не підписав, оскільки той перебував у його користуванні. На подвір`ї будинку був обладнаний\~водовід з лічильником води, який опломбовано відповідачем. Позивач періодично передавав показання лічильника та оплачував отримані послуги, заборгованості не мав. 11 червня 2019 року без будь-якого попередження відповідачем було відключено водопостачання, про що складено акті № 10, причиною відключення вказано не укладення договору. При зверненні до відповідача йому пояснили, що через зміну керівництва договір вважається недійсним. В день відключення йому видано рахунок на оплату штрафу на суму 3700 грн, хоча відповідач не має права накладати штрафи. Вказаний штраф він вимушений був оплатити, так як відповідач відмовлявся під`єднати будинок до водопостачання. Вказує, що протиправними діями відповідача йому спричинена майнова шкода в розмірі сплаченого штрафу. Також йому завдана моральна шкода тим, що відповідач безпідставно на тривалий час залишив його та членів його родини без питної води, принизив його своїми вчинками. Просить стягнути з відповідача 3700 грн в рахунок матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Представником відповідача направлено заперечення на змінену позовну заяву, в якій зазначає, що оскільки договір про надання послуг централізованого водопостачання від 01.06.2018 не було підписано споживачем, він вважається неукладеним. Право власності позивача на будинок зареєстровано 20.09.2018, тому раніше він не міг би укласти договір з відповідачем. 01.11.2018 між сторонами укладено договір №112 на один місяць, термін дії якого може бути продовжено до 01.01.2019. Вважають, що термін дії договору від 01.11.2018 закінчився, акт про порушення складено правомірно. Сума 3700 грн не є штрафом, а оплатою за роботу щодо приєднання до системи централізованого питного водопостачання. Просять відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Ухвалою Широківського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~від 18 \~лютого 2019\~року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 18 червня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи посуті. 17 березня 2021 року Широківськівським районним судом Дніпропетровської області винесено заочне рішення у справі, яке ухвалою суду від 20 травня 2021 року скасовано, справу призначено до розгляду. 08 лютого 2022 року від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву. На підставі розпорядження №1154 від 30.07.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа передана у провадження судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Мазуренка В.В. Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] народився [INFO] , його матірю є [PERSON] . Позивач з 07.12.2007 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10,23). Із витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.09.2018 видно, що 20 вересня 2018 року на підставі рішення виконавчого комітету Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області про надання дозволу на узаконення житлового будинку та господарських будівель, про уточнення поштової адреси житловому будинку від 31.08.2018, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). В схематичному плані земельної ділянки вказаного домоволодіння значиться: І - водоколонка. За договором №112 про надання населенню послуг з центрального питного водопостачання від 01 листопада 2018 року, який укладено між КП "НОВОЛАТІВСЬКЕ" Новолатівської сільської ради і [PERSON] , відповідач зобов`язався надати надавати споживачеві вчасно і відповідної якості послуги централізованого питного водопостачання, а позивач своєчасно оплачувати їх за встановленими тарифами і на умовах Договору. Як зазначено в п. 9.1 п. 9.2 договору: договір діє з моменту його підписання по 31.12.2018 року, договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (а.с. 17-18). Позивачем надано суду копії квитанцій, які свідчать про оплату отриманих послуг з водопостачання (а.с. 24-27). Відповідно до акту № 10 від 11.06.2019, складеного представниками відповідача, здійснено відключення від мережі централізованого питного постачання за адресою: [ADDRESS] , в місці: дворове підключення, у зв`язку з не заключенням договору (а.с. 22). Споживач в акті не зазначений, його підпис відсутній. Відповідачем виписано рахунок № 10 від 11.06.2019 на оплату, найменування послуги оплата штрафу в розмірі 3700 грн споживачу [PERSON] (а.с. 21). Квитанцією від 18.06.2019 підтверджується оплата [PERSON] штрафу в розмірі 3700 грн, отримувач коштів КП "НОВОЛАТІВСЬКЕ" (а.с. 20). 08 серпня 2019 року позивач звертався до відповідача з листом щодо роз`яснення підстав складання акту № 10 від 11.06.2019 на відключення від мережі водопостачання за значеною адресою (а.с. 12). У відповідь на звернення позивача, в листі № 86 від 10.09.2019 відповідач цитує норми законодавства щодо надання послуг з водопостачання. Відповіді стосовно порушеного споживачем питання немає (а.с. 19). Згідно зі\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою\~статті 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) ( ч.2 ст.207 ЦК України). Як зазначено в ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивач посилаючись на укладення між сторонами договору 01.06.2018 надав копію договору, яка не підписана споживачем. У постанові КЦС від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого у письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасників правочину. Враховуючи викладене, суд не може прийняти вказаний договір як належний правочин, на підставі якого у сторін виникли права та обов`язки. Разом з тим встановлено, що 01 листопада 2018 року між сторонами укладено договір №112 про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання, який підписаний сторонами. Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому водопостачанню, які на час виникнення правовідносин були врегульовані \~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV,\~ Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630\~(далі - Правила). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачалось право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Частиною першою\~статті 16 вказаного Закону визначалось, що комунальні послуги надаються споживачу безперервно, за окремими винятками, до числа яких не віднесено не заключення договору. Як видно із матеріалів справи між позивачем та відповідачем 01 листопада 2018 року був укладений відповідний договір. Суд не погоджується з твердженням відповідача, про те, що вказаний договір діє до 01.01.2019, оскільки в п.9.1, 9.2 договору вказано, що він діє з моменту його підписання по 31.12.2018 року. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Факт укладення договору на таких умовах відповідачем не спростовано. Доказів про направлення будь-якою із сторін договору письмового повідомлення про розірвання або перегляду умов договору суду не надано. Згідно з пунктом 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення виконавець має право: 1) у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги нараховувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором; 2) вносити за погодженням із споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги; 3) вимагати від споживача дотримання нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) доступу, у тому числі несанкціонованого, в приміщення споживача для ліквідації аварій відповідно до встановленогозакономпорядку. Відповідно до пункту 33 Правил виконавець зобов`язаний: своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта: відновлювати надання послуг за письмовою заявою споживача шляхом зняття пломб із запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) протягом доби. Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27 червня 2008 року № 190, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування, передбачені випадки відключення від системи централізованого водопостачання тільки в разі самовільного приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення. Отже, нормативно-правовими актами не передбачено право виконавця послуг припинити водопостачання у разі "не заключення договору", крім того, договір було укладено. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеної в Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 643/11570/15-ц. Таким чином, відповідач протиправно здійснив відключення за адресою: [ADDRESS] від системи водопостачання, у зв`язку з чим позивач вимушений був сплатити 3700 грн безпідставно нарахованого штрафу. Заперечення відповідача з приводу того, що сплачена позивачем сума 3700 грн не є штрафом, а оплатою за послуги приєднання до системи централізованого питного водопостачання та водовідведення, про що було йому зазначено в листі №86, не відповідає дійсності. Так, в листі КП «Новолатівське» від 10.09.2019 №86 про таке взагалі не йдеться, крім того в рахунку на оплату №10, складеному КП "НОВОЛАТІВСЬКЕ" від 11.06.2019 найменування послуги зазначено штраф, сума 3700 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи \~розмір відшкодування\~позивачу \~моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача та його наслідки, глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, характер немайнових втрат позивача. Враховуючи дотримання\~засад розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 3000,00 грн, що буде відповідати тим стражданням, переживанням, що він зазнавав у зв`язку з безпідставним припиненням водопостачання до його будинку, неможливістю користуватися важливою і необхідною для життя послугою з водопостачання, необхідності сплати неправомірного штрафу. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у ст.3 ЦК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч.1 ст. 263 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідив надані позивачем докази на обґрунтування своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Також встановлено, що позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу, пов`язану із складення первинної та зміненої позовної заяви. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги Оскільки позивачем не було надано до суду вказаних документів, окрім квитанцій про оплату за складання первинної та зміненої позовної заяви, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правичу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у відповідності до ставок судового збору станом на 2019 рік, та пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1229,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial