Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 01 березня 2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, від якого подружжя має двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжями не склалось, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо один від одного. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON] . Провадження в справі відкрито 10.05.2024, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, в адресу суду представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, разом з тим просив задовольнити заявлені вимоги. Заперечень від [PERSON] щодо заочного розгляду справи не надходило. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином у спосіб передбачений чинним законодавством України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://sh.ki.court.gov.ua., проте в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Правом на подачу відзиву не скористався. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 01 березня 2017 року Шевченківським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №336, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Копії свідоцтв про народження також наявні в матеріалах справи. Позивач вказує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились та спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем не є можливим. Викладені позивачем [PERSON] обставини не спростовано [PERSON] . Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про спільне проживання сторін, ведення спільного господарства. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача та відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін, спільної дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як свідчить текст позовної заяви, [PERSON] і після розірвання шлюбу бажає іменнуватися прізвищем « [PERSON] ». Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved