Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

У серпні 2024 року керівник Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області70720,00 гривень шкоди, заподіяної рибному господарству України. Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно матеріалів судової справи № 366/3752/23 за результатами розгляду Іванківським районним судом Київської області протоколу про адміністративне правопорушення № 015233 від 25.10.2023 встановлено, що [PERSON] 25.10.2023 року о 09:00 год., перебуваючи на Київському водосховищі р. Тетерів поблизу с. Лапутьки Вишгородського району Київської області грубо порушив правила рибальства, а саме проводив заборонений вилов риби з дерев`яного човна, забороненими знаряддями лову сіткою з ліски 150 п1,5 м а40 мм 1 гг., при цьому виловив рибу: судак 4 екз., плітка 9 екз., плоскирка 24 екз., карась сріблястий 2 екз., лин 1 екз., тобто загальною кількістю 40 шт., чим наніс збитки рибному господарству України на суму 70720,00 грн. Відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну та кримінальну відповідальність. Відповідно до частини четвертої статті 85 КУпАП грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову), тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих водних живих ресурсів чи без такої і на посадових осіб від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які с приватною власністю порушника, та незаконно добутих водних живих ресурсів чи без такої. За результатами судового розгляду [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Постанова Іванківського районного суду Київської області набрала законної сили 05.03.2024 року. Згідно з матеріалами справи [PERSON] завдано збитків державі на суму 70720,00 грн., яка на даний час залишається не відшкодованою. Розмір шкоди рибному господарству України незаконним вилученням з природного середовища 25.10.2023 водних живих біоресурсів за результатами проведеної інженерно- екологічної експертизи становить 70720,00 грн. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 13.08.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання прокурор не з`явився, при цьому надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданніпозовні вимоги не визнав, та зазначив, що такси завищені. Представники Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм та Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області до суду не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином. Звернулись до суду з клопотаннями про розгляд справи без участі їх представників. Частиною 1\~ст. 223 ЦПК України\~передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності учасників провадження, суд враховує наявність в матеріалах справи заяв прокурора та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, а також положення\~ст. 223 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Судом встановлено, що 25.10.2023 року головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Левченко А.С. складено протокол про адміністративне правопорушення за №015233 відносно [PERSON] зі змісту якого вбачається, що 25.10.2023 року о 09:00 год., перебуваючи на Київському водосховищі р. Тетерів поблизу с. Лапутьки Вишгородського району Київської області [PERSON] грубо порушив правила рибальства, а саме проводив заборонений вилов риби з дерев`яного човна, забороненими знаряддями лову сіткою з ліски 150 п1,5 м а40 мм 1 гг., при цьому виловив рибу: судак 4 екз., плітка 9 екз., плоскирка 24 екз., карась сріблястий 2 екз., лин 1 екз., тобто загальною кількістю 40 шт., чим наніс збитки рибному господарству України на суму 70720,00 грн. Таким чином [PERSON] порушив п.п. 1,2 розділу ІІІ та п.п. 1 п. 1 розділу ІVПравил любительського і спортивного рибальства, ст.. 63 ЗУ «Про тваринний світ» тобто здійснив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 4\~ст. 85 КУпАП\~. Згідно розрахунку матеріальної шкоди до протоколу за №015233 від 25.10.2023 року та такси для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів у рибногосподарських водних об`єктах (їх частинах) України (крім континентального шельфу України), виключно (морської) економічної зони України) затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 року за №1042, загальна сума заподіяної [PERSON] шкоди склала 70720,0 грн. Постановою Іванківського районного суду Київської області від 22 лютого 2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Вказана постанова набрала законної сили 05.03.2024 року. Відповідно до листа Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на адресу Вишгородської окружної прокуратури\~діями відповідача шкоду заподіяно на р. Тетерів в районі с. Лапутьки Вишгородського району Київської області, збитки завдано державі в особі органів місцевого самоврядування вказаної області. Агентство не заперечує щодо подання прокурором позову. Згідно листа селищного голови заступника селищногоголови Іванківської селищної ради від 31.05.2024 року за №06-31-1608\~Іванківська селищна рада не заперечує проти пред`явлення позовної заяви Вишгородською окружною прокуратурою до суду в інтересах держави, в особі Іванківської селищної ради, про стягнення з відповідача збитків в сумі 70720,0 грн., завданих державі, внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природнього середовища. Стаття 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі\~ст. 16 Конституції України\~забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави. За\~ст. 66 Конституції України\~- кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до положень\~ст. 3 Закону України «Про тваринний світ»\~- риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі належать до об`єктів тваринного світу, на які поширюється дія цього\~Закону. Згідно з\~ст. 34 Закону України «Про тваринний світ»\~- користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу; використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ»\~передбачено, що громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 63 Закону України «Про тваринний світ»\~- порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. За змістом ст. ст.\~68,\~69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~- порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. За приписами\~ст. 40 КУпАП\~- відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у\~ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як,- неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено вище, відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4\~ст. 85 КУпАП, тобто за порушення правил рибальства, зазначене підтверджується постановою за №366/3752/23 від 22.02.2024 року. Відповідач в судовому засіданні не надав суду доказів, що вказана постанова ним оскаржувалася та, що він не згодний з обставинами, викладеними в ній. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до абзацу першого пункту 1 розділу IV із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства\~№ 2034 від 24.11.2023забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову: 1) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів. Згідно підпункту 3 пункту 2 розділу III в редакції Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства\~№ 2034 від 24.11.2023, обов`язки рибалок: 1) дотримуватися вимог цих Правил, та інших вимог законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; 2) виконувати законні вимоги посадових осіб органів рибоохорони та інших уповноважених органів державної влади, пред`являти їм знаряддя лову, добуті (виловлені) водні біоресурси та документи, що посвідчують особу, в тому числі документи з мобільного застосунку з електронними документами, та даними про людину з реєстрів, а також відповідні дозвільні документи (у разі їх наявності). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач, порушуючи правила рибальства, проводив заборонений вилов риби з дерев`яного човна, забороненими знаряддями лову сіткою з ліски 150 п1,5 м а40 мм 1 гг., при цьому виловив рибу: судак 4 екз., плітка 9 екз., плоскирка 24 екз., карась сріблястий 2 екз., лин 1 екз., чим спричинив шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, яка підлягає стягненню з нього на користь територіальної громади. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Відповідно до ч. 4\~ст. 22 ЦК України\~на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Аналіз зазначених норм свідчить про те, що правом обрання способу відшкодування шкоди законодавець наділив саме особу, якій завдано шкоду. У справі, яка розглядається, позивач та особа, в інтересах якої подано позов, визначилися із способом захисту: відшкодування збитків у повному обсязі, заперечуючи належність факту такого відшкодування в натурі. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора до відповідача про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Київської обласної прокуратури підлягає стягненню сума у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved