Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.03.2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) №26.03.2023-100001005. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 9 000,00 грн., строком на 42 дні за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Ставка «Економ» у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» у розмірі 3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім першого періоду та протягом періоду «Економ». Відповідно до Договору від 26.03.2023 року та квитанції про перерахунок коштів позивачем надано позичальнику кредит у розмірі 9 000,00 грн. строком на 42 дні, а [PERSON] 26.03.2023 року отримано кредитні кошти у зазначеному розмірі. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і кредит у визначений строк не повернув. Станом 06.05.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 19 080,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9 000,00 грн. та заборгованості по процентам в розмірі 10 080,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий Центр». Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором №26.03.2023-100001005 від 26.03.2023 року у розмірі 19 080,00 грн. та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 09.02.2024 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08.04.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначає, що кредитний договір №26.03.2023-100001005 від 26.03.2023 року, графік платежів та паспорт споживчого кредиту не підписаний [PERSON] . Окрім того, заперечує з приводу стягнення з відповідача відсотків по кредитному договору. Вважає позов необґрунтованим та не підтвердженим жодними належними доказами. Відповідач просила суд проводити розгляд справи без її участі. 22.04.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких просив позов задовольнити в повному обсязі. Відносно підписання відповідачем кредитного договору, відповідачем 26.03.2023 за допомогою одноразового ідентифікатора - Т362 отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону [NUMBER] , який вказаний при її ідентифікації на сайті підписано пропозицію про укладення Кредитного договору (оферти) від 26.03.2023, заявку сформовану на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем, сформовану на сайті Кредитора. Щодо розрахунку заборгованості. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 9 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 26.03.2023, строком на 42 дні. Розрахунок заборгованості робився наступним чином: 9 000 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 2% (Ставка "Економ") * 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою"Економ") та дорівнює 2 520 грн.; 9 000 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") * 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 7 560 грн. Арифметичним шляхом складення нарахованих процентів за користування кредитними коштами за періоди "Економ" та "Стандарт": Кількість днів користування кредитними коштами 14+28=42 дні; Сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами 2 520 +7 560 = 19 080 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 26.03.2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26.03.2023-100001005. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 9 000,00 грн., строком на 42 дні за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Ставка «Економ» у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» у розмірі 3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім першого періоду та протягом періоду «Економ». В кредитному договорі та додатках до нього, які є невід`ємною його частиною, вказано про те, що кредит надається в розмірі 9 000,00 грн. терміном на 42 дні з дати його надання. Датою повернення (виплати) кредиту зазначено 06.05.2023 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч.ч. 7,12 ст.11 вказаного Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з позицією Верховного Суду, котра закріплена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі № 754/17518/15-ц, провадження, № 61-17132св18, у статті 629 Цивільного кодексу України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі No 355/385/17. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 404/502/18 провадження № 61-8449св19 від 23 березня 2020 року, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що відповідач висловив свою згоду з вищевказаним кредитним договором та доданими до нього документами в електронному вигляді шляхом застосування 26.03.2023 одноразового ідентифікатора - Т362 отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону [NUMBER] , який вказаний при її ідентифікації на сайті підписано пропозицію про укладення Кредитного договору (оферти) від 26.03.2023, заявку сформовану на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем, сформовану на сайті Кредитора. Згідно з наданим банком розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №26.03.2023-100001005 від 26.03.2023 року, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 06.05.2023 року становить 19\~080,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 9\~000,00 грн., заборгованість по процентах 10\~080,00 грн. Виходячи з цього, відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав, тому станом на час розгляду справи загальна сума заборгованості за кредитом становить 19\~080,00 грн. Стороною відповідача не надано суду будь яких належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень, щодо повної необґрунтованості позову. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, вважає, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №26.03.2023-100001005 від 26.03.2023 року в розмірі 19\~080,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved