Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. В своїй позовній заяві посилалась на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 06 листопада 2023 року при включенні центрального опалення в будинку відбулося залиття належної позивачу квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] . Розмір заподіяних позивачу матеріальних збитків за фактом затоплення квартири визначено висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №52 від 11.12.2023 у розмірі 30634,35 грн. За проведення експертизи позивачем сплачено 3000 грн. Крім того, залиттям квартири їй завдано значну моральну шкоду. Оскільки відповідач в добровільному порядку завдану шкоду не відшкодував, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 30634,35 грн. на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, 20000 грн. - на відшкодування завданої моральної шкоди, витрати на проведення експертизи\~-\~3000\~грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 5000 грн. - на відшкодування витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с.56). Відповідач подав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив (а.с.117-121). У відзиві посилався на те, що акт комісії від 06 листопада 2023 року, доданий до позовної заяви, не є належним доказом у справі, не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, оскільки складений комісією не у відповідному складі. Крім того, одна із осіб, зазначених у акті, [PERSON] , його не підписувала, по підтверджується її письмовими поясненнями. Акт не містить відомостей про вартість пошкоджень, спричинених залиттям, не містить вини саме [PERSON] . Акт був складений за його відсутності. Доданий до справи висновок експерта №52 від 11.12.2023 також є неналежним доказом, оскільки експертом дослідження проводилося більше, ніж через місяць після залиття. Висновок містить фотоматеріали, які не відповідають тим пошкодженням, які вказані в акті. Крім того, висновок містить посилання на акт від 16.11.2023 року, якого позивачем в матеріали справи надано не було. Позивачем не доведено, що саме діями відповідача їй спричинена матеріальна шкода, та не додано належного доказу на підтвердження розміру завданої шкоди. Крім того, позивачем не додано доказів на підтвердження того, що вона зазнала моральних страждань, спричинених діями відповідача. Тому просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 117-121). Інші заяви по суті справи та клопотання сторони суду не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, уповноваживши адвоката Вовненко О.В. представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. При цьому посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Зязюн Ю.А. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили в повному обсязі. В задоволенні позову просили відмовити. При цьому посилались на обставини, викладені у відзиві на позов. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15 січня 2007 року Управлінням житлово-комунального господарства, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 11). Відповідач [PERSON] є мешканцем квартири [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується даними паспорту громадянина України [PERSON] , згідно якого його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.70-71). Крім того, вказану обставину підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є головою ЖБК «Галактика», зазначивши, що в документах ЖБК [PERSON] значиться як власник квартири [ADDRESS] . Не заперечувалась дана обставина і відповідачем [PERSON] . Судом також встановлено факт затоплення квартири [ADDRESS] з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Вказаний факт затоплення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: актом про залиття, що трапилось на системі центрального опалення від 06 листопада 2023 року, складеного комісією ЖБК «Галактика» за участю голови ЖБК [PERSON] , та мешканців будинку по [ADDRESS] : [PERSON] (мешканця квартири [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканця квартири [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканки квартири [ADDRESS] ), яким встановлено, що 06.11.2023 року при включенні центрального опалення в будинку відбулося залиття квартири [ADDRESS] (а.с. 15); показаннями свідка [PERSON] , яка підтвердила той факт, що 06 листопада 2023 року ввечері у будинку [ADDRESS] увімкнули опалення, відразу після чого у квартирі її матері [PERSON] зі стелі почала литися вода. Вода лилася у залі, у кімнаті, тепла вода текла по стінах, з люстри. Вода лилася з розташованої вище квартири відповідача; показаннями свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що [PERSON] звернувся до неї з приводу затоплення 06.11.2023 року квартири [PERSON] . Він сказав, що залили його сусідку, та що у нього також трохи мокренько; показаннями свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що ввечері 06 листопада 2023 року вона за допомогою мешканця будинку відкрили вентелі системи опалення на будинок. І хвилин через 5-10 їй зателефонувала якась із дочок [PERSON] і сказала, що у них «потоп». Коли свідок піднялася у квартиру до позивача на четвертий поверх, то вода була всюди: текла по стінах, з люстри, на підлозі вже води було «по щиколотки». Свідок також заходила і до квартири відповідача, в одній із кімнат у якій на підлозі також була вода. При цьому на стінах та стелі у його квартирі води не було, тому свідок зробила висновок, що залиття відбулося через відкритий кран на системі опалення у квартирі відповідача. На час її перебування у квартирі кран вже був закритий та вода не лилася. Суд відхиляє посилання відповідача та його представника на те, що акт про залиття, що трапилось на системі центрального опалення від 06 листопада 2023 року не є належним доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76. При цьому суд бере до уваги, що квартира позивача розташована у будинку житлово-будівельного кооперативу. Відсутність у кооперативі штатного сантехника не позбавляє власника пошкодженої квартири права вимагати скласти акт про такі пошкодження. Крім того, пунктом 2.3.6. зазначених Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій врегульовано порядок фіксації випадків несправності інженерного обладнання та їх усунення. Зокрема вказаним пунктом передбачено, що заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Неусунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, пов`язані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку. У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Додатком 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачено форму акта. Але ні Правила, ні інші нормативно-правові акти не передбачають наслідком недодержання зазначеної форми акту його недійсність. Та обставина, що одна із осіб, які підписали даний акт, а саме [PERSON] , відкликала свій підпис під актом про залиття, також не свідчить про його недійсність, оскільки іншими членами комісії акт підписаний. Та обставина, що [PERSON] відмовився підписати акт, підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] , про що вона зробила відповідну відмітку в акті. Також свідок [PERSON] суду повідомила, що вказана в акті дата 06 листопада 2023 року, є датою самої події залиття. Крім того, свідок повідомила, що всі особи, які підписали акт, перебували в квартирі позивача та бачили всі насідки залиття. Ту обставину, що в акті ім`я відповідача вказано як [PERSON] , а не як [PERSON] , свідок пояснила тим, що в будинку по [ADDRESS] [PERSON] знають саме як [PERSON] . Але свідок підтверджує, що власником квартири [ADDRESS] є саме [PERSON] , і саме щодо нього внесені відомості в акт про залиття, хоча його ім`я в акті вказано як [PERSON] . На підставі викладеного суд приходить до висновку, що деякі дефекти акту про залиття, що трапилась на системі центрального опалення, в цілому не спростовують того факту, які цим актом встановлені, а саме факту залиття квартири [ADDRESS] , власником якої є позивач, з розташованої вище квартири [ADDRESS] . Частиною 4 ст.319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Таким чином, маючи обов`язок утримувати свої майно, [PERSON] мав належним чином слідкувати за технічним станом квартири та належним чином експлуатувати інженерне обладнання квартири. Як підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, залиття належної позивачу квартири відбулося з квартири, розташованої поверхом вище, безпосередньо після увімкнення опалення у будинку. При цьому відповідач не надав будь-яких доказів, що вказане залиття квартири позивача сталося не з його вини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України завдана майнова шкода підлягає відшкодуванню винною особою в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. [PERSON] будь-яких доказів того, що майнова шкода позивачу завдана не з його вини, до матеріалів справи не надав. Крім того, як непрямий доказ вини [PERSON] у заподіянні шкоди позивачу суд розцінює ту обставину, що відповідач пропонував позивачу відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття, в розмірі 5000 грн. Зазначену поведінку відповідача суд розцінює як визнання вини у заподіянні шкоди позивачу. Той факт, що [PERSON] пропонував кошти на відшкодування шкоди підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] . Визнавав цю обставину і відповідач. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №52 від 11 грудня 2023 року, виготовленого судовим експертом [PERSON] , вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) квартири [ADDRESS] на час проведення дослідження складає 30634,35 грн. (а.с. 16-46). Суд також відхиляє посилання відповідача та його представника на неналежність зазначеного доказу, через посилання на акт залиття від 16 листопада 2023 року, оскільки у зазначеному висновку зазначено, що на дослідження експерту надано копію акту про залиття від 06.11.2023. Експертом проводилося дослідження з питання заподіяння шкоди позивачу внаслідок залиття належної їй квартири. А як пояснили суду сторони, та як підтверджується наявними у справі доказами, іншого залиття квартири після 06 листопада 2023 року не було. Відповідачем вказаний у зазначеному висновку експерта розмір заподіяної шкоди не спростовано, доказів того, що вказана шкода заподіяна не з його вини, до матеріалів справи не додано. Вказані у висновку експерта ремонтні роботи, які необхідно виконати для усунення наслідків залиття, в повній мірі відповідають пошкодженням квартири позивача, вказаним у акті про залиття. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначення експертом розміру заподіяної позивачу шкоди відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої квартири позивача, в повній ммірі відпадає вимогам ст. 1192 ЦК України. Тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про відшкодування позивачу завданої їй матеріальної шкоди підлягає до задоволення. З [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~необхідно стягнути\~30634,35\~грн.\~на відшкодування\~завданої матеріальної шкоди. Також судом встановлено, що пошкодженням належного позивачу майна їй також завдано значної моральної шкоди. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Невиконання відповідачем обов`язку з належного утримання свого майна, що призвело до затоплення належної позивачу квартири, є неправомірною бездіяльністю, яка згідно ст.1167 ЦК України тягне за собою обов`язок відшкодувати завдану шкоду. Докази того, що залиття належної позивачу квартири відбулося не з вини відповідача [PERSON] , в матеріалах справи відсутні. При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного. Уже самим фактом пошкодження належного позивачу майна їй спричинена моральна шкода. Як зазначила позивач, завдана їй моральна (немайнова) шкода полягає у тому, що залиття квартири призвело до зміни її способу життя, душевних стражданнях та переживаннях з цього приводу та вимушених змін в організації свого життя. Залиття належної позивачу квартири вимагало від неї додаткових зусиль для ліквідації наслідків затоплення, до відновлення її права. В добровільному порядку відповідач завдану ним шкоду не відшкодував. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди. Визначаючи її розмір, виходячи з міркувань розумності, розсудливості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача на відшкодування завданої їй моральної шкоди 5000 грн. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Але , виходячи з ціни позову, розмір судового збору у справі становить 1211,20 грн. Тому суд приймає до розподілу судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с.6) та витрат на оплату вартості експертного дослідження у розмірі 3000 грн. (а.с. 47-48). Оскільки позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди, на підтвердження якої позивачем надано висновок судового експерта, задоволена в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3000 грн. на відшкодування судових витрат на оплату експертизи. Взагалі позовні вимоги судом задоволено на 70%, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення 847,84 грн. 84 коп. (1211,20 грн. х 70%) на відшкодування витрат зі сплати судового збору. В позовній заяві позивач зазначила, що очікувані нею витрати на оплату професійної правничої допомоги становлять 5000 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Але будь-які докази, якими б підтверджувався розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи позивачем або її представником не додані. Тому витрати позивача на професійну правничу допомогу, які не підтверджені доказами у справі, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial