Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позов тими обставинами, що 14.03.2017 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. З 2019 року стосунки між позивачем та відповідачем розладилися, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства та побуту. Фактичні сімейні відносини з відповідачем припинено, шлюб має формальний характер. Подальше збереження шлюбу та поновлення сімейних стосунків є неможливим. З наведених підстав просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 20.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав свої повноваження представнику, який подав заяву про розгляд справи без їх участі. \~ \~ \~ \~Відповідач повідомлена про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі, інших заяв та клопотань не подавала. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. ст. 280, 281 ЦПК України. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.03.2017 році Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №206, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] . Позивач [PERSON] є громадянином Федеративної Республіки Німеччини. Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 3,497\~ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів. Закон України\~«Про міжнародне\~приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV\~встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом. У пункті 2 частини першої статті 1 Закону № 2709-IV встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: - хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; - об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; -юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави Згідно зі статтею 60 Закону № 2709-IVправові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Отже, аналіз положень\~статті 60\~Закону №2709 - IV\~дає підстави дійти висновку, що законодавець України визначив чотири колізійні прив`язки у визначенні закону, яким має керуватися подружжя під час вирішення питання про припинення шлюбу, зокрема: 1) спільний особистий закон подружжя (lex patrie); 2)закон спільного місця проживання подружжя, за умови, що один з подружжя продовжує проживати у цій державі (lex domicilii); 3) право держави, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином (proper law); 4)закон, обраний подружжям (lex voluntatis). Визначаючи, чи є у подружжя спільний особистий\~закон, необхідно враховувати положення частини першої статті 16 Закону № 2709-IV, відповідно до якої особистим\~законом\~фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Враховуючи, що позивач є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, а відповідач - громадянкою України, то відповідно до частини першої статті 16 згаданого\~Закону\~у сторін відсутній спільний особистий\~закон\~подружжя. В свою чергу, відповідач є громадянкою України, має постійне місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно частиною першою\~ст. 27 ЦПК України\~позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1ст. 27 ЦПК України). Відповідно до п. 2 ч. 1ст.\~76\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Встановивши, що на момент подання позову фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено, відповідач має в Україні зареєстроване місце проживання, є громадянкою України, спільних дітей у сторін немає, підсудність зазначеної справи відноситься до територіальної юрисдикції України, то суд приходить до висновку про застосування до спірних правовідносин законодавства України. \~ \~ \~ \~Частина 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~ \~ \~ \~Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 110 СК України \~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що шлюб має формальний характер, подружні відносини припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити його інтересам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved