Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Представниця АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (надалі АТ "ПУМБ") звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24.11.2020 між АТ "ПУМБ" та відповідачем було укладено кредитний договір № 1001742825701, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 100000,00 грн. Також відповідачем з позивачем 12.03.2021 був укладений кредитний договір № 2001835318801, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 34500,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити. Однак в порушення договорів відповідач зобов`язання за кредитними договорами не виконав, у зв`язку з чим станом на 29.05.2024 утворилась заборгованість у сумі 150108,02 грн, з яких заборгованість за заявою про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001742825701 складає: 97030,90 грн, яка складається з 66908,41 грн - заборгованість за кредитом; 15,73 грн - заборгованість за процентами, 30106,76 грн - заборгованість за комісією; за заявою про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001835318801 складає: 53077,12 грн, яка складається з 32493,81 грн - заборгованість за кредитом; 20583,31 грн - заборгованість за відсотками. Просить стягнути 150108,02 грн в рахунок погашення заборгованості за договорами № 1001742825701 від 24.11.2020, № 2001835318801 від 12.03.2021 та відшкодувати понесені витрати при зверненні до суду в розмірі судового збору. Представниця позивача АТ "ПУМБ", за довіреністю Киричук Г.М. (а.с.47 зворот -48), наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві, просить розглянути справу у відсутності представника, а також не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання (а.с.4). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку (а.с.60,63,69,75,81,84). 04.10.2024 від представника відповідача адвоката Мовчана В.В. (а.с.65) надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, позовні вимоги не визнаються. У додатку до заяви надав копію довідки про встановлення відповідачу ІІ групи інвалідності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення за таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно вказаної статі ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Та дане приєднання здійснене на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до власноручно підписаної відповідачем заяви № 1001742825701 від 24.11.2020 вбачається, що останнім погоджено отримання кредиту на споживчі цілі у сумі 100000,00 грн, строк дії кредитного договору становить 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,99 % від суми кредиту та складає 1990,00 грн щомісяця, розмір процентної ставки за користування кредитом 0,01 відсоток річних, повернення здійснюється ануїтетними (рівними) платежами протягом строку дії кредиту, тарифний пакет «Кредитний Плюс» з виготовленням картки, кредит зараховується безготівково на рахунок відповідача. Підписавши даний договір відповідач підтвердив, що ознайомлений з ДКБО, Тарифами банку та цілком згодний; усі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; до підписання заяви отримав у письмовій формі інформацію згідно до частини 2 статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» (а.с.8), що підтверджується паспортом споживчого кредиту підписаним відповідачем (а.с.8 зворот). Відповідно до платіжної інструкції № TR.45726301.60788.8810 від 24 листопада 2020 року АТ «ПУМБ» на користь відповідача за договором № 1001742825701 від 24.11.2022 перерахувало грошові кошти у розмірі - 100000,00 грн (а.с.38 зворот), що також підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с.42-44). Також відповідно до власноручно підписаної відповідачем заяви № 2001835318801 від 12.03.2021 вбачається, що останнім погоджено отримання кредиту з виготовленням кредитної картки з відновлювальною кредитною лінією на суму 28541,00 грн, строк дії користування відновлювальною кредитною лінією становить 12 місяців, з автоматичним продовженням на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, розмір процентної ставки за користування кредитом 47,88 % річних, повернення здійснюється рівними платежами протягом строку дії кредиту. Підписавши даний договір відповідач підтвердив, що ознайомлений з ДКБО, Тарифами банку та цілком згодний; усі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; до підписання заяви отримав у письмовій формі інформацію згідно до частини 2 статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» (а.с.9), що підтверджується паспортом споживчого кредиту підписаним відповідачем (а.с.9 зворот). Також за даним кредитом відповідач 22.07.2021 збільшив кредитний ліміт до 34500,00 грн, що вбачається із довідки про збільшення кредитного ліміту (а.с.38). Отже, факт отримання відповідачем кредитів підтверджується наданими представниками АТ «ПУМБ» довідками, а також розрахунками позивача. За змістом пункту 2.1.1 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб договір визначає умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг банку з відкриття та обслуговування карткових рахунків, випуску карток, надання споживчого кредиту, овердрафту, кредитної лінії, використання системи інтернет-банкінг, сервісу «SMS-банкінг», послуги залучення коштів у вклад, надання у користування індивідуального банківського сейфу і персонального обслуговування (а.с.12-28). Згідно п.2.2.1 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 01.11.2020) вбачається, що договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору у письмовій (паперовій або електронній ) формі за умови подання клієнтом документів та відомостей, перелік яких визначається відповідно до вимог законодавства України та/або внутрішніх документів Банку. Відповідно до пункту 2.2.5. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Пунктом 2.4.1 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» визначено, що договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою банку або за ініціативою клієнта у випадках закриття всіх карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим договором, та/ або відмови від усіх послуг банку. Згідно умовами Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі може сам клієнт, або банк за умови інформування клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого пунктом 4.2.19. Розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості зазначена у заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачена та визначається у розділі ІІ частині 3 п. 3.9 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.18 зворот), де зазначено, що зобов`язання по сплаті щомісячної комісії виникають у розрахунковому періоді, в якому було оформлено і надано клієнту відповідний пакет послуг. Розмір щомісячної комісії за обслуговування пакету визначається договором та тарифами. Згідно з пунктом 4.2.7. Розділу ІІ Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» сторони погодили, що проценти за користування коштами кредитного ліміту і комісії сплачуються по день фактичного повного повернення заборгованості за кредитним лімітом в розмірах, визначених Додатком №3, Додатком №4 до цього договору з врахуванням умов обраного клієнтом кредитного продукту. Пунктом 4.2.9 Розділу ІІ Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» визначено, що проценти на суму основного боргу нараховуються в залежності від типу операції, проведеної клієнтом; проценти за день, що слідує за розрахунковим днем, нараховуються на залишок основного боргу станом на кінець розрахункового дня, в який виконується розрахунок обов`язкового платежу та включаються до складу обов`язкового платежу. Як вбачається із Додатку №3 до ДКБО Банком надається безліч послуг з обслуговування карток, у тому числі і за розрахунково-касові операції, які не входять у вартість тарифу, а саме: внесення готівки у касі банку на відповідний картковий рахунок з використанням платіжної картки та без використання платіжної картки; безготівкова оплата товарів та послуг з використанням платіжної картки; перерахування грошових коштів з рахунку клієнта без використання платіжної картки на користь отримувача, з якими у банка укладені договори про приймання платежів в системі «Інтернет-банкінг», тощо (а.с.24-26) та за умови сплати передбачених договором процентів, за договором № 1001742825701 - 0,01% річних (які за три роки користування кредитними коштами у розмірі 100000,00 грн склали загальною сумою 23,87 грн), не можуть бути відшкодовані позивачу за їх рахунок, а тому підлягають сплаті за рахунок відповідача, що і передбачено умовами ДКБО та договору, судом також враховано, що сума, яку зажадає отримати позивач за комісією зменшена та на думку суду є справедливою. Розрахунково-касові операції полягають у забезпеченні руху грошових коштів на рахунках клієнту банка згідно з його дорученнями. Тому ці операції тісно пов`язані з усіма іншими банківськими операціями. Будь-яка операція банку і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. За своїм характером ці операції, власне, є послугами, і за них банком стягується плата з клієнта у вигляді комісії (комісійної винагороди), а не процента. Статтею 11 Закон України «Про споживче кредитування» передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Згідно з додатком 1 «Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» (далі - Правила про споживчий кредит) затвердженими Правлінням Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 172/410/21. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. (ч.2 ст.1056-1ЦК). За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як встановлено у судовому засіданні, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити в сумі 100000,00 грн та 34500,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції, довідкою про збільшення кредитного ліміту, розрахунками заборгованості та виписками з особових рахунків відповідача (а.с.38-47) В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконував, у зв`язку з чим за кредитними зобов`язаннями утворилася заборгованість, яка згідно з наданими представницею позивача розрахунками (а.с.39-41) станом на 31.02.2024 становить 150108,02 грн, а саме: за заявою про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001742825701 складає: 97030,90 грн, яка складається з 66908,41 грн - заборгованість за кредитом; 15,73 грн - заборгованість за процентами, 30106,76 грн - заборгованість за комісією; за заявою про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001835318801 складає: 53077,12 грн, яка складається з 32493,81 грн - заборгованість за кредитом; 20583,31 грн - заборгованість за відсотками. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № вих.КНО-44.2.2/1196 від 31.03.2024 з вимогою погасити заборгованість за кредитними договорами № 1001742825701 та № 2001835318801 на загальну суму 150108,02 грн не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги (а.с.12 35-36) та списком № 20240401 ПУМБ_842_1 згрупованих відправлень «рекомендовані листи за Ф.103» (а.с.37) Між тим, жодних дій для погашення заборгованості з моменту отримання вказаного повідомлення відповідач не вчинив, що і стало причиною звернення представниці позивача з даним позовом до суду. Таким чином, оцінюючі зібрані докази в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту, відсотками за його користування та погодженого розміру щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,99%, що складає 1990,00 грн, яка повинна сплачуватися щомісячно протягом дії договору, нарахування такої комісії за обслуговування кредиту передбачено умовами кредитного договору та не суперечить приписам Закону України "Про споживче кредитування". У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли відносини зобов`язального характеру, у зв`язку з чим відповідачем було підписано зави № 1001742825701 від 24.11.2020 та № 2001835318801 від 12.03.2021 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) строком на 36 місяців та відповідно на 12 місяців з автоматичною пролонгацією строку користування відновлювальною кредитною лінією (із застереженням щодо відсутності заперечень будь якої із сторін), однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договорів у позивача виникло право на повернення кредитів, а саме: за договором № 1001742825701 від 24.11.2020, дія якого закінчилась 25.11.2023 та дострокового повернення частини позики, що залишилась за договором № 2001835318801 від 12.03.2021, сплати процентів та інших платежів відповідно до умов договору. Щодо зазначення сторони відповідача про невизнання позовних вимог, суд розцінює їх як намагання уникнути боргових зобов`язань, оскільки вони не підтверджуються доказами які містяться в матеріалах справи. Водночас інших доказів на підтвердження заперечень стороною відповідача (своїх розрахунків або доказів сплати відповідачем кредитних зобов`язань, тощо) до суду не надано. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договірними зобов`язаннями, що виникли на підставі заяв № 1001742825701 від 24.11.2020 та № 2001835318801 від 12.03.2021 на приєднання до ДКБО у загальному розмірі 150108,02 грн. Крім того, за приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак враховуючи надану стороною відповідача довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 14.12.2023, яка видана у зв`язку з загальним захворюванням відповідача та відповідно до якої відповідачу встановлена ІІ група інвалідності, вимоги позивача в часті відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п.9 ч.1 ст.5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ч.6 ст. 141 ЦПК. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Тобто з відповідача, який є інвалідом II групи, судовий збір не стягується навіть у разі, якщо рішення ухвалено не на його користь. Такий правовий висновок зробив ВСУ в постанові №703/686/15-ц від 01.03.2017.

Outcome: partial