Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

16.04.2024р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів з дня набрання рішенням законної сили. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29.05.2013р. по справі № 493/441/13 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.04.2013р. і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.04.2023р. по справі № 487/1417/23 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13.03.2023р. та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, а саме до [INFO] включно. Рішенням цього ж суду від 06.04.2023р. по справі № 487/1417/23 стягнуто з позивача на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2023р. і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, у загальній сукупності позивач сплачує аліменти у розмірі 74 % ( 1/4 частина - на дитину від першого шлюбу, 1/6 на утримання другої дружини по догляду за дитиною до трьох років та 1/3 на утримання двох дітей від другого шлюбу). Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України 2Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, - 50%. Тобто, загальний розмір відрахувань по аліментам не може перевищувати 50%, а у даному випадку, розмір відрахувань становить 74 %. До того ж позивач вказує, що він має наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (29.12.2023 року), ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді конвекситального арахноїдиту, стійких виражених вести було-атактичного та астено-вегетативного синдромів. Поширений остеохондроз хребта з багаторівневою дископатією, деформуючий спондилоартроз, компресійний дискогенний правобічний радикулоневрит, хронічнорецидивуючий перебіг. Стійкий больовий виражений корінцевий синдром, помірно виражений міотонічний вертебральний синдром, реактивний артрит, з ураженням обох колінних суглобів, больовий синдром. ДДУ грудного та поперекового-крижового відділів хребта з больовим, корінцевим синдромами, стан загострення. Акубаротравма без розриву б/п. Постравматична сенсоневральна туговухість. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. З огляду на вищевикладене, посилаючись на ст.ст. 181, 182, 183, 192 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів позивач просив позов задовольнити. 24.06.2024р. відповідачка подала зустрічну позовну заяву, в якій просила стягнути з позивача на свою користь пеню (неустойку) за прострочення сплати по аліментним зобов`язанням щодо утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , за період з травня 2023р. по квітень 2024р. включно у розмірі 120 253 грн. 19 коп. Ухвалою суду від 10.07.2024р. зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини повернути [PERSON] . 09.09.2024р. відповідачка [PERSON] подала до суду клопотання в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову посилається на те, що позивач просить зменшити аліменти, що стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання сина за рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29.05.2013р. у справі № 493/441/13, однак рішення суду у такій справі не існує, адже в наявності є рішення цього суду щодо сторін від 29.05.2013р. у справі з номером 493/909/2013. У листопаді 2013р. державним виконавцем Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції Воробйовою С.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача на її користь аліментів на утриманняч сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів починаючи з 30.04.2013р. Стаття 192 СК України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення стану його здоров`я та в інших випадках передбачених цим кодексом. Позивач є діючим військовослужбовцем ЗС України. А надані ним медичні документи відповідачка вважає такими, що не можуть бути беззаперечним доказом погіршення стану його здоров`я, оскільки не містять у собі інформацію про довгостроковий чи стабільний його розлад, та вони ж не несуть інформації про протипоказання до військової служби, виконання позивачем своїх обов`язків, що могли би вплинути на його оплату праці. Крім того, позивачем не надано доказів витрат, які він змушений нести у зв`язку з лікуванням. Позивач є особою працездатного віку, не інвалід. До того ж аліменти присуджені у частці від заробітку, тобто залежать від рівня доходу, і у разі його зменшення пропорційно зменшується розмір аліментів. Посилалася на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан або стан його здоров`я, а також того, що зміна його сімейного стану, народження дітей від [PERSON] , вплинуло значним чином на його матеріальне становище, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також зменшення заробітку. Вказувала, що факт перебування позивача у шлюбі з іншою жінкою та утримання її дітей не є безумовною підставою для зменшення розмірі аліментів на утримання дітей від першого шлюбу, що відповідає практиці ВС України. Також посилалася на те. що термін стягнення з позивача на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) спливає 22.10.2024р., тому з настанням цієї дати подальше нарахування аліментів на утримання [PERSON] автоматично припиняється. Заборгованість позивача по сплаті аліментів виникла не з моменту отримання позивачем поранення, а значно раніше, а саме: за виконавчим листом у справі № 493/909-13-ц - з травня 2023р. та станом на 31.07.2024р. становить в сукупному 177 143 грн. 31 коп.; за виконавчим листом у справі № 487/1417/23 (аліменти на дружину) - з 13.03.2023р. та становить станом на 31.07.2024р. в сукупному 225 924 грн. 54 коп.; за виконавчим листом у справі № 487/1417/23 (аліменти на дітей від другого шлюбу) - з 13.03.2023р. та становить станом на 31.07.2024р. в сукупному 74 751 грн. 26 коп. Позивач не звертався з заявами про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду. Тривалий період наявності заборгованості та її великий розмір на думку відповідачки свідчить, що позивач самоусунувся та ухиляється від виконання рішення суду, незважаючи на постійні прибутки. Вказувала, що зменшення розміру аліментів негативно вплине на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. В судовому засіданні 12.09.2024р. позивач підтримав позовні вимоги, однак після дослідження доказів клопотав про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 27.09.2024р. Позивач та його представниця [PERSON] в судове засідання 27.09.2024р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас, 04.07.2024р. представниця позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідачка в судові засідання 12.09.2024р. та 27.09.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила, а також не подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників судового розгляду за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи 17.06.2013р. Балтським районним судом Одеської області видано виконавчий лист у цивільній справі провадження № 2/493/441/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, рішенням у якій від 25.05.2013р. яке набрало законної сили 10.06.2013р., вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.04.2013р. і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] , з виконання якого 18.11.2013р. державним виконавцем Центрального відділу ДВС Миколаївського МУЮ Воробйовою С.О. відкрито виконавче провадження № 40790124 (виконавчий лист у цивільній справі провадження № 2/493/441/13 виданий Балтським районним судом Одеської області 17.06.2013р., постанова про відкриття виконавчого провадження № 40790124 від 18.11.2013р.). 15.09.2023р. державним виконавцем Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білецькою С.В. винесено постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження, - зміну прізвища стягувача [PERSON] 17.04.2023р. Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист у справі № 487/1417/23 (провадження № 2/487/1171/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, рішенням у якій від 06.04.2023р., вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 13.03.2023р. та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, а саме до 22.10.2024р. включно, з виконання якого 24.05.2023р. державним виконавцем Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білецькою С.В. відкрито виконавче провадження № 71860205 (виконавчий лист у цивільній справі № 487/1417/23 (провадження № 2/487/1171/23) виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 17.04.2023р., постанова про відкриття виконавчого провадження № 71860205 від 24.05.2023р.). 17.04.2023р. Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист у справі № 487/1417/23 (провадження № 2/487/1171/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, рішенням у якій від 06.04.2023р., вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2023р. і до досягнення дітьми повноліття, з виконання якого 24.05.2023р. державним виконавцем Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білецькою С.В. відкрито виконавче провадження № 71860295 (виконавчий лист у цивільній справі № 487/1417/23 (провадження № 2/487/1171/23) виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 17.04.2023р., постанова про відкриття виконавчого провадження № 71860295 від 24.05.2023р.); Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа виданого 17.06.2013р. № 2/493/441/13 Балтським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виконаного 21.08.2024р. державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві, заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.07.2024р. Становить 177 143 грн. 31 коп. Розрахунок виконаний за період з травня 2023р. по липень 2024р. При цьому з графи розрахунку сплачено боржником, стягнуто виконавцем вбачається що у період з вересня 2023р. по липень 2024р. з позивача стягнуто кошти в сумі 183 641 грн. 47 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа виданого 17.04.2023р. № 487/1417/23 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 13.03.2023р. та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, а саме до 22.10.2024р. включно, виконаного 21.08.2024р. державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві, заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.07.2024р. становить 225 924 грн. 54 коп. Розрахунок виконаний за період з 13.03.2023р. по липень 2024р. При цьому з графи розрахунку сплачено боржником, стягнуто виконавцем вбачається що з позивача у серпні 2023р. стягнуто кошти в сумі 16 291 грн. 16 коп. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа виданого 17.04.2023р. № 487/1417/23 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2023р. і до досягнення дітьми повноліття, виконаного 21.08.2024р. державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві, заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.07.2024р. становить 74 751 грн. 26 коп. Розрахунок виконаний за період з 13.03.2023р. по липень 2024р. При цьому з графи розрахунку сплачено боржником, стягнуто виконавцем вбачається що з позивача за період з 13.03.2023р. по липень 2024р. стягнуто кошти в сумі 409 680 грн. 14 коп. Згідно довідки про доходи [PERSON] виданої т.в.о. командира в/ч [NUMBER] та начальником фінансово-економічної служби - головним бухгалтером в/ч [NUMBER] останньому: у травні 2023р. нарахована заробітна плата та інші доходи у розмірі 23 603 грн. 36 коп., з яких утримано податків та інших обов`язкових платежів у сумі 354 грн. 05 коп.; у червні 2023р. нарахована заробітна плата та інші доходи у розмірі 30 786 грн. 99 коп., з яких утримано податків та інших обов`язкових платежів у сумі 461 грн. 80 коп.; у червні 2023р. нарахована заробітна плата та інші доходи у розмірі 22 258 грн. 06 коп., з яких утримано податків та інших обов`язкових платежів у сумі 333 грн. 87 коп., винагорода 30 000 грн. 00 коп.; у червні 2023р. нарахована заробітна плата та інші доходи у розмірі 12 903 грн. 23 коп., винагорода 100 000 грн. 00 коп.; у липні 2023р. нарахована заробітна плата та інші доходи у розмірі 30786 грн. 99 коп., з яких утримано податків та інших обов`язкових платежів у сумі 461 грн. 80 коп. Починаючи з липня 2023р. по червень 2024р. нарахована йому заробітна плата (інші доходи) сукупно склала 1 126 792 грн. 09 коп., з яких утримано податків та інших обов`язкових платежів сукупно у сумі 10 611 грн. 54 коп., а також утримано та перераховано аліментів та інших стягнень сукупно у сумі 555 988 грн. 35 коп. З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 452/68 на ім`я [PERSON] по КНП Міська клінічна лікарня № 10 ОМР (урологічне відділення) вбачається що останньому встановлено діагноз (оновне захворювання, супутні захворювання та ускладнення: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (29.12.2023р.), ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді конвекситального арахноїдиту, стійких виражених вести було-атактичного та астено-вегетативного синдромів. Поширений остеохондроз хребта з багаторівневою дископатією, деформуючий спондилоартроз, компресійний дискогенний правобічний радикулоневрит, хронічнорецидивуючий перебіг. Стійкий больовий виражений корінцевий синдром, помірно виражений міотонічний вертебральний синдром, реактивний артрит, з ураженням обох колінних суглобів, больовий синдром. ДДУ грудного та поперекового крижового відділів хребта з больовим, корінцевим синдромами, стан загострення. Акубаротравма без розриву б/п. Постравматична сенсоневральна туговухість. Лікування: протинабрякова, судинна, метаболічна, ноотропна, знеболююча, седативна терапії. У результаті лікування стан хворого з незначним поліпшенням, без змін у неврологічному статусі, стенічніший. Рекомендовано: направлення на ВЛК для визначення придатності до військової служби у морській піхоті. Рекомендовано: спостереження сімейного лікаря та невролога, а також лівостор - постійно, бетагістин КВ - 1 місяць, армікор - місяць. Відповідно до довідки про обставини травми № 191/750 від 21.01.2024р. позивач отримав 29.12.2023р. акубаротравму за обставин - при виконанні бойового завдання за призначення у районі населеного пукнту Кринки Олешківської ТГ Херсонського району Херсонської області в службовий час під час виконання службових обов`язків, внаслідок мінометного обстрілу. Встановив вказані обставини суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20.11.1959р. (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959р.), дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4) Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцип 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995р.), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст. 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). У постанові Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі № 760/9783/18-ц зазначено, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Водночас, у цій же постанові Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідно до рішення суду І інстанції розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, та відсутність у останнього постійного та стабільного заробітку, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від першого шлюбу, та суперечитиме її інтересам. Подібні за змістом висновки зроблені Верховним Судом також у постанові від 16.09.2020р. у справі № 565/2071/19. Так Верховний Суд зазначив, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Водночас, вирішуючи спір, Верховний Суд у цій же постанові зазначив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Та, що суди, у порушення зазначених вище вимог закону, не врахували те, що належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судами було встановлено збільшення доходів останнього. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. То ж з аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно приписів ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу, ст. ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов`язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів. Відповідно до ч. ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В матеріалах справи відсутні жодні докази того, що після присудження судовим рішенням аліментів на утримання сина [PERSON] майновий стан позивача погіршився, у тому числі, у зв`язку з народженням доньок [PERSON] та [PERSON] , від інших шлюбів позивача, а також у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. В матеріалах справи немає доказів відсутності у нього доходів та у його теперішньої дружини [PERSON] , та ухилення батька неповнолітньої доньки теперішньої дружини позивача - [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Натомість наявні докази про стабільне зростання рівня доходу позивача протягом 2022-2023рр. Отже зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення прав дитини від першого шлюбу та суперечитиме її інтересам. Батьки не можуть компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Вказівка про народження двох дітей, та утримання доньки теперішньої дружини [PERSON] - [PERSON] , у якої є батько, не є достатньою правовою підставою для застосування положень ст. 192 СК України, з огляду на відсутність доказів існування самого факту погіршення у зв`язку з цим майнового стану платника аліментів. В сукупності вищевикладеного слідує, що позов в цілому є безпідставним та необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладаються на останнього.

Outcome: dismissed