Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-126118214 від 27 січня 2022 року у розмірі 53950,44 гривень, а також судовий збір у розмірі 2684,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1400,00 гривень. В обґрунтуванні своїх вимог, позивач посилається на те, що 27 січня 2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014-RO-82-126118214. Відповідно до якого кредитодавець надав клієнту грошові кошти у розмірі 38100, 00 гривень, строк кредиту становить 72 місяці, проценти за користування кредитом становить 43,8% річних. 20 грудня 2022 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором № 014-RO-82-126118214 від 27 січня 2022 року, сума заборгованості за яким становить 53950,44 гривень. На підставі викладеного ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-126118214 у розмірі 53950,44 гривень, а також судовий збір у розмірі 2684,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1400,00 гривень. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2024, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Представником відповідача [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що кредитний договір не містить умов щодо можливості його підписання будь-яким іншим способом окрім підписання сторонами. Договір не містить пункту щодо можливості підписання шляхом направлення коду на так званий «фінансовий номер». Такий номер взагалі не визначений у договорі. При цьому містяться відомості нібито про підписання договору електронно-цифровим підписом. Натомість протокол підписання, який би свідчив про дійсно підписання договору відсутній. Так, наданий договір взагалі не свідчить ані про його укладення, ані підписання, ані взагалі існування. Також зазначила, що позивачем взагалі не надано доказів того, що договір про надання фінансового кредиту укладався, що право на стягнення є у позивача як у стягувача. Взагалі сам по собі договір Факторингу не підтверджують перехід права вимоги, а лише констатують укладання таких договорів. Позивачем не надані докази про перехід прав вимоги за кредитним договором №014-RO-82-126118214 до позивача. Позивачем взагалі не надано доказів та не доведено існування будь-яких зобов`язань Відповідача. Окрім цього, сума боргу відповідача за кредитним договором, яка визначена позивачем не підтверджена будь-якими належними та допустимими доказами. Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначає, що будь-яких доказів щодо фактичних, реальних витрат не надано, таким чином розмір гонорару є необґрунтованим. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 27.01.2022 відповідач уклала кредитний договір № 014-RO-82-126118214 від 27 січня 2022 року з Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов кредитного договору № 014-RO-82-126118214 від 27 січня 2022 року кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 38100,00 грн де 0,00 страховий платіж, строк кредитування 72 місяці, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 43,8 % річних; дата щомісячного погашення 27 число кожного місяця, сума щомісячного погашення 1504,52 згідно графіку. Із виписки по рахунку відповідача встановлено, що остання отримала кредитні кошти у сумі визначеній договором та здійснювала погашення кредитної заборгованості, однак у зв`язку з частковим виконанням останньою зобов`язань за договором має заборгованість з основної суми боргу та зі сплати відсотків. З огляду на зазначене, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов кредитного договору № 014-RO-82-126118214 від 27 січня 2022 року. Із копії договору про відступлення права вимоги № 114/2-57-F встановлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги зокрема до відповідача, що підтверджується листом вимогою про перерахування загальної вартості портфеля заборгованості, платіжною інструкцією №\~70 до безготівкового переказу від 23.01.2023, копією реєстру боржників, де під № 1595 зазначена відповідач, копією витягу з реєстру боржників. У матеріалах справи міститься копія досудової вимоги від 22.06.2023 та докази її відправлення на адресу відповідача. Дана вимога не була виконана відповідачем, що призвело до звернення позивача до суду. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконувала, оскільки не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушила зобов`язання за вказаними вище кредитним договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до статті 204\~ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.2 ст.1056-1ЦК). Статтею 536\~ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.\~1048\~ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 статті 1054\~ЦК визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Статтею 599\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст.\~611\~ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ч. 1\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020 р. №127/33824/19. Твердження відповідача про те, що вона ставить під сумнів укладання в електронному вигляді кредитного договору та взагалі будь якого договору з банком, суперечить тому, що відповідач здійснювала погашення боргу за кредитним договором. Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитними договором у добровільному порядку не сплатила (докази сплати кредитної заборгованості матеріали справи не містять), проти укладення кредитного договору № 014-RO-82-126118214 від 27 січня 2022 року та отримання кредитних коштів не заперечувала, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню загальна заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 53950,44 грн. Також, суд відхиляє доводи відповідача в частині відсутності доказів про перехід права вимоги за кредитним договором. За обставинами справи, 12 вересня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредиторові за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор зобов`язався сплатити первісному кредитору загальну вартість формованого портфеля заборгованості. У ч.1, 2 ст.7\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). 18 лютого 2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи - ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС». Таким чином, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором № 014-RO-82-126118214 від 27 січня 2022 року. Із аналізу ст.ст. 137 та ст. 141\~ЦПК України вбачається, що заявлене позивачем відшкодування витрат понесених на правову допомогу у розмірі 1400,00 грн, що підтверджуються копією договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023, копією додатку № 1 до договору, у якому погоджені обсяги правової допомоги та її вартість, копією листа замовлення на отримання правової допомоги від 22.08.2023 щодо кредитного договору № 014-RO-82-126118214, актом виконаних робіт, платіжною інструкцією № 1424 від 24.08.2023 (а.с.51), ордером, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю є обґрунтованим та підлягаючим до задоволення. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 2684,00 гривні сплаченого судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 1403 від 24.08.2023. На підставі викладеного,

Outcome: approved