Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось в суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 19 січня 2018р. між [PERSON] (далі - Відповідач) та ПАТ "ІДЕЯ БАНК" було укладено Кредитний договір №206.00601.003572352. 02.12.2020 між ПАТ "ІДЕЯ БАНК" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №12/89 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ПАТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 Реєстру Боржників №2 від 02.12.2020, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором в сумі 132799.5 грн., з яких: - 56162.74 грн. - заборгованість за основним боргом; - 33382.17 грн. - заборгованість за відсотками; - 43254.59 грн. заборгованість за комісіями. Відповідно до п.5.2. Договору факторингу, в день підписання Реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору, ПАТ «Ідея Банк» втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами. В разі звернення Боржників до ПАТ «Ідея Банк» з приводу виконання зобов`язань за відступленими ТОВ «ФК «ЄАПБ» Правами Вимог, ПАТ «Ідея Банк» повідомляє про необхідність виконання зобов`язань на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Просять стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, ЗО, Реквізити ІВАМ № [NUMBER] у АТ "ТАСкомбанк") суму заборгованості за Кредитним договором № 206.00601.003572352 від 19 січня 2018р. в розмірі 132799.5 грн., з яких: 56162.74 грн. - заборгованість за основним боргом; 33382.17 грн. - заборгованість за відсотками; 43254.59 грн. - заборгованість за комісіями. 24.09.2021року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 14.12.2021 року заочним рішенням суду позов задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , / [ADDRESS] / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( код ЄДРПОУ 35625014, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № [NUMBER] у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість по кредитному договору № Z06.00601.003572352 від 19.01.2018року в розмірі 132\~799,50гривень, з яких: - 56162,74грн.\~заборгованість\~за тілом кредиту, - 33382,17грн. заборгованість по відсотках, - 43254,59грн. заборгованість за комісіями. Стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 2270,00грн. 17.07.2024 року ухвалою суду скасовано заочне рішення та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження до судового розгляду. В судове засідання\~представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримала, просила задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подали відзив, згідно якого позов визнав частково, заперечували щодо стягнення комісії. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного підстав. Між сторонами виникли правовідносини в сфері\~договірних зобов`язань, а саме з договору кредиту,\~що регулюються\~відповідними нормами ЦК України. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 1 ст.626ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Частиною першою\~статті 638ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 1054-1055 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог\~ЦК України. Судом встановлено, що 19 січня 2018р. між [PERSON] та ПАТ "ІДЕЯ БАНК" було укладено Кредитний договір №Z06.00601.003572352, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: сума кредиту\~56600,00грн, процентна ставка\~21,99% річних (змінювана), строк кредиту\~36 місяців. Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов № Z06.00601.003572352 від 19/01/2018. Згідно ордеру-розпорядження №1 та №2 від 03.01.2020\~видано розпорядження про перерахування коштів за договором № Z06.00601.003572352 від 19.01.2018. 02.12.2020 між ПАТ "ІДЕЯ БАНК" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №12/89 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ПАТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 Реєстру Боржників №2 від 02.12.2020, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором в сумі 132799.5 грн., з яких: - 56162.74 грн. - заборгованість за основним боргом; - 33382.17 грн. - заборгованість за відсотками; - 43254.59 грн. заборгованість за комісіями. Відповідно до п.5.2. Договору факторингу, в день підписання Реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору, ПАТ «Ідея Банк» втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами. В разі звернення Боржників до ПАТ «Ідея Банк» з приводу виконання зобов`язань за відступленими ТОВ «ФК «ЄАПБ» Правами Вимог, ПАТ «Ідея Банк» повідомляє про необхідність виконання зобов`язань на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність вказаного договору матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора щодо кредитного договору №Z06.00601.003572352 від 19.01.2018. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Відповідно до наданих розрахунків заборгованість відповідача за кредитним договором № Z06.00601.003572352 від 19.01.2018 становить 132\~799,50 грн, з яких: 56162,74 грн - заборгованість за основним боргом, 33382,17 грн\~заборгованість за відсотками, 43254,59 грн\~заборгованість за комісіями. Так, позивач, звернувшись із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z06.00601.003572352 від 19.01.2018, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав позичальник), стягнути відсотки та комісію. Як слідує з матеріалів справи, зокрема вказаного кредитного договору, в останньому відсутні положення щодо погодження сторонами розміру та порядку нарахування комісії. Будь-яких інших належних документів на підтвердження існування підстав, зокрема щодо нарахування комісії та її розміру матеріали справи не містять. Згідно ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленим у\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Постанова Верховного Суду від 01 квітня 2022 року по справі № 583/3343/19 при винесені якої Верховний Суд дійшов висновку про несправедливість умов кредитування, які передбачають оплатність комісійних послуг банку, які мають надаватись споживачам безкоштовно, Грунтується на наступних положеннях законодавства: Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) іцодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умову виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до\~положень частин\~першої-п`ятої\~статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~(у\~редакції,\~чинній на\~час укладення\~кредитного договору продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Із даної\~постанови Верховного\~Суду слідує,\~що умови\~кредитування,\~які передбачають\~оплатність комісійних\~послуг банку,\~які мають\~надаватись споживачам безкоштовно,\~є несправедливими\~умовами кредитування,\~вважаються недійсними, тому\~позовні вимоги\~кредитора в\~частині стягнення\~оплати за\~банківські послуга,\~які відповідно\~до ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» мають\~надаватись позичальнику\~безоплатно,\~задоволенню не\~підлягають.\~Зокрема Верховний\~вказав,\~що несправедливими\~є наступні\~умови договору:\~Відповідно до\~частин першої\~та другої\~статті 11\~Закону України\~«Про споживчем\~кредитування» після\~укладення договору\~про споживчий\~кредит кредитодавець\~на вимогу\~ споживача,\~але не\~частіше одного\~разу на\~місяць,\~у порядку\~та на\~умовах,\~передбачених договором про\~споживчий кредит,\~безоплатно повідомляє\~йому інформацію\~про поточний\~розмір його\~заборгованості,\~розмір суми\~кредиту,\~повернутої кредитодавцю,\~надає виписку\~з рахунку/рахунків\~(за\~їх наявності)\~щодо погашення\~заборгованості,\~зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі\~якщо розмір\~майбутніх платежів\~і строки\~їх сплати\~не можуть\~бути встановлені\~у договорі\~про споживчий\~кредит (кредитування\~у вигляді\~кредитування рахунку,\~кредитної лінії\~тощо),\~споживачу також\~у строк,\~визначений цим\~договором,\~надається виписка\~з рахунку/рахунків\~(за\~їх наявності),\~у якій\~зазначаються:\~стан рахунку\~на певну\~дату,\~оборот коштів\~на рахунку\~за період\~часу,\~за який\~зроблена виписка\~з рахунку\~(з\~описом проведених\~операцій),\~баланс рахунку\~на початок\~періоду,\~за який\~зроблена виписка,\~баланс рахунку\~на кінець\~періоду,\~за який\~зроблена виписка,\~дати і\~суми здійснення\~операцій за\~рахунком споживача,\~застосована до\~проведених споживачем\~операцій процентна\~ставка,\~будь-які\~інші платежі,\~застосовані до\~проведених споживачем\~операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з пунктом 1.10 кредитного договору від 21 листопада 2018 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Тобто, оспорюваним пунктом 1.10 кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Отже суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді комісію. Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в розмірі 43254,59 грн слід відмовити. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Z06.00601.003572352 від 19.01.2018у сумі 89544,91 грн, з яких: 56162,74 грн - основна сума боргу, 33382,17 грн\~нараховані відсотки. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 1530,66 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, представником відповідача завлено клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача 20\~000,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати\~на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були\~фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial