Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , який загинув [INFO] , був його сином. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що його син [PERSON] походив військову службу у військовій частині [NUMBER] . 29.08.2023 під час виконання бойового завдання загинув. Так як, він загинув під час виконання бойового завдання, рідні мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Звернувшись до військової частини, йому повідомили що існують різнобіжності у документах, що підтверджують родинні відносини із загиблим. У свідоцтві про народження [PERSON] в графі батько вказано " [PERSON] ", в той час як за паспортом він " [PERSON] ". В зв`язку з наведеним, з метою встановлення факту родинних відносин він вимушений звернутись до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні заявник та його представник адвокат Проніва Н.Р. заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги [PERSON] визнала та підтримала. Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про вручення судової повістки; причини неявки суду не відомі; заяви будь-якого змісту на адресу суду не надходило. Допитана в судовому засіданні як свідок, [PERSON] повідомила, що вона є матір`ю загиблого [PERSON] та дружиною заявника. Підтвердила, що заявник дійсно є батьком загиблого сина [PERSON] , вказала що син у шлюбі не перебував, дітей не має. Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.09.2023. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №5456 від 01.09.2023, [PERSON] [INFO] , помер у Запорізькій області в зоні проведення бойових дій, причина смерті - уламкові поранення грудної клітки та лівої нижньої кінцівки з ушкодження внутрішніх органів. Згідно постанови №36 Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВСУ по Вінницькій області" від 23.01.2024, поранення які призвели до смерті [INFO] [PERSON] та причина смерті - пов`язані із захистом Батьківщини. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.09.2023 встановлено, [PERSON] народився [INFO] , про що 26.04.1994 року складено актовий запис № 6 Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Козятинського району Вінницької області, у графі батько вказаний - [PERSON] , у графі мати вказана - [PERSON] . Батьки померлого перебували у шлюбі з 24.10.1987 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 25 Самгородоцькою сільською радою Козятинського району Вінницької області та підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.10.1987 року. Відповідно до паспорту прізвище, ім`я та по-батькові заявника - " [PERSON] ". Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України,окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18). Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03.02.2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18.11.2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25.11.2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19.06.2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05.12.2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно положення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, відповідно суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, тощо. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану», виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту. Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Відповідно до статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої статті 118 цього Кодексу, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, визначені в цьому Кодексі. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання такої одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій цієї статті, у рівних частках. До членів сім`ї загиблої (померлої) особи, зазначеної у пунктах 1 і 2 частини другої статті 118 цього Кодексу, належать, зокрема батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті). Відповідно до ч. 1 ст. 118-3 Кодексу цивільного захисту України, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої статті 118 цього Кодексу, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за особистою заявою відповідної особи або її законного представника. У разі відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 цього Кодексу, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений частиною сьомою цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках. Предметом розгляду справи є встановлення факту родинних відносин заявника, оскільки внаслідок того, що існує різнобіжність в написанні його по-батькові, а саме у паспорті " [PERSON] " та у свідоцтві про народження сина в графі батько " [PERSON] ", він не може реалізувати своє право на отримання частини виплати одноразової грошової допомоги. Отже, між заявником та заінтересованими особами спір про право відсутній, а тому відсутні перешкоди щодо встановлення відповідного факту родинних відносин в окремому провадженні та подальше здійснення реалізації прав заявника. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом з`ясовано, що встановлення зазначеного юридичного факту породжує для заявника правові наслідки для реалізації права на отримання виплати частини одноразової грошової допомоги після загиблого сина і встановити його іншим шляхом неможливо. Аналізуючи надані суду письмові докази, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, встановлені обставини, суд приходить до висновку, що надано достатньо доказів для встановлення факту родинних відносин, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved