Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього заборгованість за Кредитним договором № 14855-01/2022 в розмірі 16685 грн., за Договором позики № 74883896 в розмірі 8980,90 грн., за Кредитним договором № 225641 в розмірі 4090 грн., та понесені судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 16.01.2022 між ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 14855-01/2022, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, та за яким [PERSON] має заборгованість в розмірі 16685 грн., з яких: 7100 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9585 грн. сума заборгованості за відсотками. 31.03.2023 між ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №31012023, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 14855-01/2022. 12.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 74883896. За цим договором позикодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Євпропейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8980,90 грн., з яких: 5300 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3680,90 грн. сума заборгованості за відсотками. 17.01.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДІТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 225641. 29.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДІТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29022024, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДІТ» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема і до [PERSON] , заборгованість якого за кредитним договором №225641 складає 4090 грн., з яких: 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2090 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач вважає, що відповідач порушив умови вищевказаних договорів, не виконав покладені на себе зобов`язання, в результаті чого в останнього виникла заборгованість з їх виконання, а тому просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договорами. 25.09.2024 від відповідача до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги визнав частково. Вказав, що право фінансових установ нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договорів, а саме 14.02.2022, 14.03.2022 та 16.02.2024, а тому починаючи з цих дат, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. Крім того, сторони не узгоджували продовження строку кредитування. На підставі чого просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього загальну заборгованість у сумі 20733,78 грн., з яких за кредитним договором №14855-01/2022 в сумі 9762,50 грн; за договором позики №74883896 в розмірі 7831,28 грн.; за договором №225641 в розмірі 3140 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив справу розглянути без участі представника банку. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 16.02.2022 між ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 14855-01/2022, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, пунктом 1.1 якого передбачено, що товариство надає клієнту кредиту у розмірі 7100, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 14.02.2022. Згідно п. 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,25 % на добу. Пунктом 1.7 договору передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. У пункті 2.1. договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно із пунктом 4.3. договору якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 2.4. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за договором виконало. Позивач набув права вимоги за вказаним договором, що вбачається з копії Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023, укладеного між позивачем та ТОВ «ФК «Інвеструм», копії акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу №31012023 від 31.01.2023, витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023. Як вбачається розрахунку заборгованості за кредитним договором № 14855-01/2022 від 14.01.2022, залишок заборгованості за вказаним договором становить 16685 грн., з яких: 7100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9585 грн. сума заборгованості за відсотками. 12.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 74883896, який підписано електронним підписом позичальника. Згідно з п. 1 цього договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 цього договору сума позики становить 5300 грн., датою надання позики є 12.02.2022 року, датою повернення позики (останній день) 14.03.2022 року, знижена процетна ставка 1,592% за день, процентна ставка за понаддострокове користування позикою (її частиною) 2,70% за день. Відповідно до п. 4 цього договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п. 5 цього договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що позичальник ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 28 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін, де також вказано рахунок позичальника № [NUMBER] . Підписання вказаного договору електронним підписом свідчить про обізнаність [PERSON] з умовами позики, вказаними у договорі. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 11 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] з кредитним договором №74883896 від у сумі 8980 грн., з яких: 5300 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3680,90 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 74883896 від 12.02.2022 року за період з 27.10.2023 по 31.05.2024 станом на 31.05.2024 відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 8980 грн., з яких: 5300 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3680,90 грн. - сума заборгованості за відсотками. 17.01.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 225641, який підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором А975. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у сумі 2000 грн., строком на 30 днів (п. 1.3, 1.4 Договору). Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день Відповідно до п.п.2.1 п. 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4 п. 2 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1 п.2 кредитного договору. Відповідно до п.4.3.1 цього Договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після прологації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися прологація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопрологації є новою датою повернення кредиту. 29.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29022024, за умовами якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 225641 від 17.01.2022 року, укладеним із відповідачем. Відповідно до Витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №29022024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4090 грн., з яких: 2000 грн. - заборгованість за основною сумою позики; 2090 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. Так, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 225641 від 17.01.2022 року за період з 29.02.2024 по 31.05.2024 станом на 31.05.2024 відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 4090 грн., з яких: 2000 грн. - заборгованість за основною сумою позики; 2090 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують погашення відповідачем заборгованості за кредитними договорами № 14855-01/2022, № 74883896, № 225641, що не заперечується самим відповідачем. Згідно із ст. 526, 1049 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Положення ст. 81 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що первісні кредитори свої зобов`язання перед відповідачем виконали в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитними договорами, згідно яких сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. Проте, відповідно до розрахунків заборгованостей, заборгованість відповідача по тілу кредитів за кредитним договором № 14855-01/2022 від 16.01.2022 складає 7100 грн., за договором № 74883896 від 12.02.2022 складає 5300 грн., та за договором № 225641 від 17.01.2022 2000 грн., що загалом складає 14400 грн. Оскільки заборгованість по тілу кредитів відповідачем погашена не була ні попереднім кредиторам, ні позивачу, відповідачем було отримано кошти за договорами та останній не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитів згідно з умовам договорів, то вимоги позивача в частині вимог щодо стягнення 14400 грн. - загальної заборгованості за основним боргом є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується нарахованих сум заборгованостей за відсотками суд приходить до наступного. Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс/18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Одночасно суд приймає до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 згідно яких очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатися легітимними. Велика Палата наголошує, що проценти відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повертання частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1ст. 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не можуть застосовуватись одночасно. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України; натомість настає відповідальність боржника обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі, встановленому законом або договором. Оскільки судом встановлено, що первинними кредиторами помилково нараховувалися відповідачу відсотки після завершення строку кредитування за договором № 74883896 від 12.02.2022 та за договором № 225641 від 17.01.2022, враховуючи обсяг доказів у справі, суд вважає за можливе самостійно визначити суми нарахувань, які підлягають стягненню. Судом встановлено, що сторони погодили, що проценти за користування кредитом за договором № 74883896 від 12.02.2022 протягом 30 календарних днів, тобто до 14.03.2022 року становлять 2531,28 грн., що підтверджується таблицею обчислення загальної вартості кредиту. Також за договором № 225641 від 17.01.2022, укладеного строком на 30 календарних днів, тобто до 14.03.2022 року становлять 1140 грн., що підтверджується таблицею обчислення загальної вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту. Таким чином, аналізуючи надані суду докази, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 14855-01/2022 в розмірі 16685 грн., з яких 7100 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 9585 грн. - заборгованості за відсотками, за Договором позики № 74883896 в розмірі 7831,28 грн. 5300 грн. - заборгованості за основною сумою боргу та 2531,28 грн. заборгованості за відсотками, та за Кредитним договором № 225641 в розмірі 3140 грн., з яких 2000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 1140 грн. заборгованості за відсотками, що разом складає 27656,28 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2814,34 грн.

Outcome: partial