Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся в суд із вказаним вище позовом в якому просить: стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 21416,93 грн., з яких за період з 03.11.2018 по 28.08.2024 інфляційні втрати в сумі 17162,28 грн. та 3% річних, що складає 4254,65 грн. за несвоєчасне виконання постанови державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.10.2018 в межах ВП 44424469 про накладення на боржника штрафу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/3717/14-ц від 26.06.2014 ухвалено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 19.08.2014 державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Мацур М.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 44424469 на виконання виконавчого листа №442/3717/14-ц виданого 11.07.2014. 24.10.2018 державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сидор Х.М. у ВП 44424469 прийнято постанову про накладання на боржника штрафу: станом на 01.10.2018 заборгованість боржника зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа №442/3717/14-ц від 11.07.2014 становить 48757,76 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три роки. Відповідно до положень ч. 14 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження за наявності заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів відповідно вказаною постановою прийнято за несплату аліментів накласти на боржника [PERSON] штраф на користь стягувача [PERSON] у розмірі 24378,88 грн. Зобов`язати боржника виконати рішення протягом 10-и робочих днів» Постанова про накладення штрафу є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення. 27.08.2024 державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Харів Мартою Ігорівною у ВП 44424469 складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період 01.02.2016 по 01.08.2024 згідно якого заборгованість становить 218733,70 грн. Відповідачем станом на даний час не сплачено суму штрафу, вважає, що вказане є, підставою для застосування щодо відповідача вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України - стягнення на її користь з відповідача інфляційних втрат у розмірі 17162,28 грн., 3% річних у розмірі 4254,65 грн., а всього 21416,93 коп., а також понесені нею судові витрати. Ухвалою від 06.09.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 30.09.2024, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріалами справи встановлено, що 26.06.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області винесено рішення № 442/3717/14-ц яким ухвалено: Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 19.08.2014 державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Мацур М.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 44424469 на виконання виконавчого листа № 442/3717/14-ц виданого 11.07.20214. 24.10.2018 державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сидор Х.М. у ВП 44424469 прийнято постанову про накладання на боржника штрафу: станом на 01.10.2018 заборгованість боржника зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа №442/3717/14-ц від 11.07.2014 становить 48757,76 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три роки. Відповідно до положень ч. 14 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження за наявності заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів відповідно вказаною постановою прийнято за несплату аліментів накласти на боржника [PERSON] штраф на користь стягувача [PERSON] у розмірі 24378,88 грн. Зобов`язати боржника виконати рішення протягом 10-и робочих днів» Постанова про накладення штрафу є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення. 27.08.2024 державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Харів Мартою Ігорівною у ВП 44424469 складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період 01.02.2016 по 01.08.2024 згідно якого заборгованість становить 218733,70 грн. У своїй позовній заяві, у зв`язку з невчасним виконанням відповідачем рішення суду, позивач просить про стягнення на її користь з відповідача 17162,28 грн. та 3% річних у розмірі 4254,65 грн.. Вирішуючи зазначені позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір і якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення ! штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку,, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, | свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси і у спосіб, визначений законом або договором. У зв`язку з несплатою на користь Позивачки накладеного на відповідача [PERSON] штрафу, позивачка просить про стягнення на її користь з відповідача інфляційних втрат у розмірі 17 162,28 грн., 3% річних у розмірі 4 254,65 грн., нараховані за період з 03.11.2018-28.08.2024. Згідно з наведеним у ст. 509 ЦК України визначенням, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника щодо кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати від боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу ч. 2 та ч. 3 ст. 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо. Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань наведені в ст. 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов' язаний сплатити суму борту з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2023 у справі №420/2411/19, зазначила, що ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Тому приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц). У постанові від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Судове рішення про стягнення коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №686/7081/21 ). Постанова виконавця про накладення на боржника (відповідача) штрафу на користь стягувача (позивача) підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника [PERSON] у зв`язку із невиконанням судового рішення на користь позивачки [PERSON] .. За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) виконання остаточного судового рішення, яким вирішений спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру, є частиною "права на суд" (див. тиіаііз тиіапсііз рішення ЄСПЛ у справах "Горнсбі проти Греції" (НотзЬу у. Огеесе, § 40, 45, заява № 18357/91) від 19.03.1997,"Бурдов проти Росії" (Вшчіоу V. Киззіа, § 34, 37, заява №59498/00) від 07.05.2002). Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції). Це право гарантоване і для тих випадків, коли право на справедливий судовий розгляд порушене невгасним виконанням судового рішення, зокрема через відсутність коштів (див. тиіаііз тиіашііз рішення ЄСПЛ у справі "Бурдов проти Росії (№2)" (Вшчіоу у. Киззіа (№ 2), § 96, 97, 99, 117, заява №33509/04) від 15.01.2009). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (п. 31) відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15 (про те, що правовідносини стосовно виконання судових рішень урегульовані Законом України "Про виконавче провадження" і до них не можна застосовувати приписи про цивільно правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст 625 ЦК України)), а також від 02.03.2016 у справі №6-2491цс 15 про те, що ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 цього Кодексу не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України за наявності деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (п. 45 постанови). Отже, у разі неналежного виконання (прострочення) боржником підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, вважаю, що положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з 04.11.2018 по 28.08.2024, 3 проценти річних становить 4254,65 грн., які слід стягнути з відповідача в користь позивача. Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Таким чином, інфляційні втрати у зв`язку з несплатою відповідачем на користь позивачки штрафу за постановою державного виконавця за період з 03.11.2018 по 28.08.2024 становлять 17162,28 грн., які слід стягнути з відповідача в користь позивача. З наведеного слідує, що до стягнення з відповідача підлягає 21416,93 грн., з яких за період з 03.11.2018 по 28.08.2024 інфляційні втрати в сумі 17162,28 грн. та 3% річних, що складає 4254,65 грн., за несвоєчасне виконання постанови державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.10.2018 в межах ВП 44424469 про накладення на боржника штрафу. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved