Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання попереднього договору, укладеного 02.01.2022 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнання права власності на майно. В обгрунтування доводів зазначає, що 02.01.2022 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено попередній договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку, за адресою [ADDRESS] , який належить відповідачці згідно договору дарування від 25.08.2004 року. Сторони попереднього договору купівлі-продажу будинку від 02.01.2022 року визначили таким договором істотні умови: щодо предмету договору, об"єкту продажу, ціни продажу та взаємних прав та обов"язків сторін, сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу. Укладення та нотаріальне посвідчення основного договору мало здійснитися 10 січня 2022 року у Свалявській ДНК. Відповідачем умови попереднього договору купівлі продажу майна у встановлений строк не виконані, майно у власність позивача не передане, основний договір не укладений. Відповідач вислала на адресу позивача нотаріальну заяву про те, що вона підтверджує укладення попереднього договору, щодо майбутнього продажу житлового будинку з позивачем, претензій щодо володіння та оформлення даного житлового будинку за [PERSON] (позивачем) мати не буде. Позивач просить суд визнати попередній договір, укладений 02.01.2022 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати за [PERSON] , мешканцем [ADDRESS] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 28.08.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 11:30 годину 30.09.2024 року. Позивач [PERSON] подав до суду заяву (вх.№7632) про розгляд справи у відсутності позивача. Позовні вимоги про визнання попереднього договору дійсним та визнання права власності на майно підтримує, просить задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№4816). [PERSON] відзив щодо позову не подано, заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги не надано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд без участі сторін за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України\~-\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~ч.2\~ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України - попереднім є договір, сторони якого зобов?язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори, договору дарування серії ВВК №989821 від 25 серпня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1886 (а.с.9). Відповідно до попереднього договору укладеного 02 січня 2022 року в м.Свалява - між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.5-8). Крім цього, [PERSON] нотаріально підтвердила укладення попереднього договору щодо майбутнього продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Підтверджує що претензій щодо володіння та оформлення даного житлового будинку за [PERSON] не має, мати не буде (а.с.10). За змістом статей 525, 526, 599 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однісї із сторін має бути досягнуто згоди). Відповідно до ст.629 ЦК України - договір є обов?язковим для виконання сторонами; ст.631ЦІК України - договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд визнає такий договір дійсним (правова позиція Верховного Суду України, постанова від 06.09.2017 року, справа№ 754/2339/16-ш; "однією з умов застосування ч.2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин"). Відповідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3, 4 ст.334 ЦК України - право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме на майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до Закону. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З огляду\~на вищезазначене,\~враховуючи,\~що позивачем доведені обставини на які він посилається в позовній заяві належними та допустимими доказами, що відповідач заперечень, що спростовують заявлені вимоги не подала та немає заперечень щодо задоволення позову, суд доходить висновку, що позовну вимогу про визнання права власності необхідно задовольнити. Відповідно до ст.264 ЦПК України-під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст.89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити у повному обсязі. Статтею 129-1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved