Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 01.02.2022 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики на суму 30 000 доларів США. Вказаним договором позики було обумовлене зобов`язання [PERSON] повернути суму позики до 01.06.2022 року. В зазначений строк відповідач суму позики не сплатив. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 30 000 доларів США, 1\~486,85 доларів США річних та судові витрати по справі. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 20.05.2024 року. 27.05.2024 року позовна заява залишена без руху 31.05.2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків 07.06.2024 року відкрите провадження у справі. 20.08.2024 року підготовче провадження у справі закрите та призначений судовий розгляд по справі на 24.09.2024 року. Представник позивача при розгляді справи в суді підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали ( копію вимоги про повернення коштів (боргу) від 25.10.2023 року, копію опису вкладення від 25.10.2023 року, оригінал розписки від 01.02.2022 року, копію рекомендованого повідомлення, офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 25.01.2024 року) суд, розглянувши спір в межах заявлених позивачем вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що 01.02.2022 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) в простій письмовій формі був укладений договір позики. На підтвердження умов договору та факту отримання грошової суми [PERSON] склав розписку. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу позику в сумі 30 000 доларів США строком до 01.06.2022 року. Позичальник зобов`язався повернути позикодавцю суму позики, яка еквівалентна 30 000 доларів США. В зазначений строк відповідач суму позики не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За такого, укладений сторонами в простій письмовій формі договір позики є правомірним за презумпцією, яку має достатніми належними та допустимими доказами має спростувати відповідач. Договір позики передбачав повернення її суми в доларах США, а саме 30 000 доларів США. При цьому, відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Можливість при цьому стягнення боргу в іноземній валюті ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постановах від 04.07.2018 року по справі №761/12665/14-ц провадження №14-134цс18 та від 16.01.2019 року по справі №373/2054/16-ц провадження №14-446цс18. Таким чином, презумпція правомірності укладеного між сторонами договору позики від 01.02.2022 року нічим не спростована, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за вказаним договором. За такого, на користь позивача належить стягнути 30 000 доларів США в рахунок повернення суми позики, отриманої за договором позики від 01.02.2022 року. Позовні вимоги позивача складаються з вимог, які можливо та доцільно розділити на самостійні групи, а саме: - 30 000 доларів США - сума позики; - 1 486,85 доларів США - 3% річних, розраховані позивачем за 603 дні. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми позики в розмірі 30 000 доларів США, то вимоги в цій частині підлягають задоволенню відповідно до процитованих вище положень ст. 1046 ЦК України та того, що суду не надано доказів повернення позивачу відповідачем отриманих в позику грошових коштів. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних, розрахованих позивачем на неповернуту суму позики за 603 дні, в сумі 1 486,85 доларів США то такі вимоги також підлягають задоволенню. Визначені ч.2 ст. 625 ЦК України три проценти річних нараховуються на прострочену суму, тобто суму грошових коштів, яку боржник не повернув кредитору у встановлений строк. Тому три проценти річних підлягають нарахуванню з 02.06.2022 року та до 25.01.2024 року (за 603 дні) (в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 13 ЦПК України) та становлять 1 486,85 доларів США (30 000 доларів США х 3%/365 х 603). На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 01.02.2022 року в сумі 30 000 доларів США та 1 486,85 доларів США - 3% річних . У зв`язку з цим позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подання позову в сумі 9\~452,40 грн. Представник позивача до закінчення судових дебатів заявив про необхідність розподілу витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, та бажання сторони позивача надати суду відповідні докази на підтвердження понесених витрат, у зв`язку з цим відповідно до ч.8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України суд має призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, пов`язані з розглядом справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved