Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та довічно. Позиція позивача В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що [PERSON] є його дочкою. Зазначає, що він втратив працездатність, є інвалідом першої групи, отримує невелику пенсію, якої не вистачає на забезпечення своїх потреб, купівлі ліків, їжі, вирішення побутових питань, тощо. Відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, що змушує його звернутися до суду. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. У судове засіданні учасники процесу не з`явились, відповідно до заяв представників сторін, просили розгляд справи проводити без їх участі. Позиція відповідача У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем подано відзив на позовну заяву, до змісту якого позовні вимоги відповідач не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що вона не має можливості сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі, так як вона не працює, доходи у неї відсутні, майна вона не має. Крім того, з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2025 року вона навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Павлоградський фаховий коледж» Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на денній формі навчання за контрактом. Проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка є інвалідом 1 групи. Фактичні обставини, встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження сері [NUMBER] , виданого повторно 14 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Сторонами по справи не заперечується той факт, що інших дітей, крім відповідача, позивач не має. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Згідно довідки Павлоградської МСЕК, серія МСЕ-ДНА-01 № 547351 від 08.12.2006, [PERSON] , повторно, з 01.12.2006 встановлено першу групу інвалідності по загальному захворюванню, безстроково. Згідно з довідкою про доходи № 3198 1111 6125 0184 від 19.02.2024, [PERSON] перебуває на обліку в Павлоградському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 01.08.2023 по 31.01.2024 склав 16 560,00 грн: за серпень 2023 року - січень 2024 року - по 2 760,00 грн щомісячно. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення КНП «Павлоградська міська лікарня № 1» Павлоградської міської ради № 3780/437 від 24.07.2023 [PERSON] з 12.07.2023 по 24.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: стан після видалення пухлини правої лобно-тім`яної ділянки (жовтень 2000 р., ангіоретікуломи з крововиливом) з лівобічним глибоким геміпарезом в нозі; плегією в руці, вираженим порушенням функції ходьби та самообслуговування, стійким помірно вираженим цефалгічним та лікворно-гіпертензійним синдромами та судомним синдромом в анамезі. По завершенні курсу лікування виписаний з відділення. Лікувальні і трудові рекомендації: рекомендовано: спостереження сімейного лікаря та невропатолога за місцем мешкання; уникати фізичного перенапруження, переохолодження, вимушеної позиції голови; ЛФК для лівих кінцівок - постійно; амбулаторно продовжити: Акард 75 мг на ніч - постійно; Нормовен 2 т вранці, 2 т ввечері - 2 місяці; Когнум 500 мг * 2 р на добу - до 6 місяців; потребує протезування інвалідним візком. Лікарського нагляду не потребує. Згідно записів з медичної карти [PERSON] , останньому у листопаді 2023 року лікарем-невропатологом призначалось лікування згідно діагнозу: Нормовен 100 мг х 2р 2 міс.; Когнум 500 мг х 2 р в день 6 міс.; седалгін 1 т. при головному болі; Толкімадо 150 мг 1 т х 2 р, 10-30 днів. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення КНП «Павлоградська міська лікарня № 1» Павлоградської міської ради № 5477/721 від 13.09.2024 [PERSON] з 09.09.2024 по 13.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: Основний: Хронічний панкреатит, загострення. Ускладнення: Больовий та диспептичний синдроми. Супутній: Хронічний гастродуоденіт, фаза загострення. Хронічний холецистит, фаза загострення. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст АГ 2 ст ССР 4. Наслідки ГПМК (2003р) за геморагічним типом в правій гемісфері з лівобічною геміплегією. Виписується з відділення під спостереження сімейного лікаря. Рекомендовано: 1. Дієта з обмеженням жирної, гострої, смаженої їжі; 2. Панкреатин 1 т 3р/д 5 днів, далі за потребою; 3. Улсепан 40 мг 1 т вранці місяць; 4. Холудексан 300 мг 2 к ввечері 1 місяць; 5. Альмагель А 15 мл 3р/д 1 місяць; 6. Віс-нол 2 т 2р/д місяць; 7. Но-шпа 1 т при болях у животі; 8. ФГДС, консультація гастроентеролога планово. 9. Консультація невролога, алерголога планово. На підтвердження витрат, понесених на лікування, позивачем надані копії чеків, згідно яких, витрати на лікування склали: травень 2023 року - 570,20 грн; червень 2023 року - 934,14 грн; липень 2023 року - 472,34 грн; серпень 2023 року - 505,27 грн; вересень 2023 року - 417,61 грн; жовтень 2023 року - 389,00 грн; листопад 2023 року - 486,98 грн; грудень 2023 року - 466,15 грн; січень 2024 року - 514,00 грн; лютий 2024 року - 529,40 грн; березень 2024 року - 481,86 грн; квітень 2024 року - 609,42 грн; травень 2024 року - 439,96 грн; червень 2024 року - 529,58 грн; липень 2024 року - 589,16 грн; серпень 2024 року - 494,31 грн; вересень 2024 року - 1 212,34 грн. Витрати на продукти харчування за серпень 2023 року - 63,80 грн. Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з його діагнозом, він потребує щомісячних платних соціальних послуг у розмірі 2 395,17 грн, а саме: догляд вдома - 110,15 грн; 15 разів на місяць; перукарські послуги - 72,65 грн; дрібні ремонтні роботи електрики - 72,1 грн; генеральне прибирання - 73,20 грн; 4 рази в місяць; миття вікон - 36,60 грн; 4 рази в місяць; ремонт одягу - 77,56 грн; дрібні ремонтні роботи - 81,20 грн. Як вбачається з матеріалів справи відповідач, на час розгляду справи, навчається за контрактом на денній формі навчання, будь-яких доходів не має, знаходиться на утриманні свої матері - [PERSON] , яка є інвалідом 1 групи з дитинства та потребує постійного догляду, та з якою відповідачка проживає разом. Так, згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 182907 від 13.08.2024 [PERSON] з 01.09.2023 є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Павлоградський фаховий коледж» Національного технічного університету «Дніпровська політехніка». Форма здобуття освіти: денна, дата завершення здобуття освіти: 30.06.2025. Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Павлоградський фаховий коледж» Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 13.08.2024 за № 42 [PERSON] навчається за контрактом та не отримує стипендію згідно Постанови КМУ від 12.07.2004 № 882, дохід за період з 01.09.2023 по 31.07.2024 відсутній. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 15.08.2024, за № 0410-24-04747 від 15.08.2024 стосовно [PERSON] , за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 17.09.2024, за № 0410-24-05436 від 17.09.2024 стосовно [PERSON] , за період з 2 кварталу 2024 року по 2 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 395248369 від 17.09.2024 відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження стосовно [PERSON] відсутні. Норми права, які застосував суд та висновки Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків. Таким чином, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому, до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 760,00 грн, тоді як статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» передбачено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, становить 2 361,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що він є непрацездатним, має інвалідність, постійно хворіє, та розмір отримуваної ним пенсії не дозволяє йому забезпечувати належний рівень життя. Однак, позивачем надані докази тільки в підтвердження витрат на лікування, які в середньому складають 568,16 грн щомісячно. Проте, відомостей щодо щомісячних обов?язкових витрат позивачем суду не надано. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів з повнолітньої особи на утримання батьків необхідною умовою для задоволення вимог є саме потреба матері, батька в матеріальній допомозі, яка визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків, враховуючи отримання ними пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Не доведення належними та допустимими доказами факту потреби у матеріальній допомозі виключає можливість застосування частини першої статті 202 СК України та покладення на відповідача обов`язку утримувати свого батька. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2018 року у справі № 640/919/17 (провадження № 61-30295св18) від 07 листопада 2018 року у справі № 400/1621/16-ц (провадження № 61-18661св18). Враховуючи, що сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку їх утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги, доказів щодо недостатності доходу позивача для покриття його щомісячних обов`язкових витрат не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed