Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Котович Ю.В. звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла рідна бабуся позивача [PERSON] . Чоловік [PERSON] , [PERSON] , помер раніше, [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла мати позивача [PERSON] , [INFO] , яка була єдиною спадкоємицею, а також була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем на день її смерті в квартирі [ADDRESS] . Зазначила, що [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняла її рідна дочка позивач [PERSON] , яка з 2006 проживає та зареєстрована у вказаній квартирі. За життя, [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу №25, в якому отримала у власність квартиру [ADDRESS] , сплативши ЖБК № [NUMBER] , силами якого було збудовано цей будинок в 1972 році, повну вартість цієї квартири. Вказала, що за життя [PERSON] не зареєструвала за собою право власності на вказану квартиру, хоча фактично після сплати ЖБК №25 в 1972 році вартості цієї квартири. Згідно з ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», набула право власності на зазначений об?єкт нерухомого майна з моменту набуття чинності цим законом в 2003 році. Відповідно до довідки міського комунального БТІ за номером 734 від 18.04.2023 року та технічного паспорту на квартиру, загальна площа квартири за адресою [ADDRESS] складає 47,3 кв. м., житлова 29,30 кв. м. З наведеного вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] набула право власності на квартиру, однак, не зареєструвала своє право власності на неї у встановленому законом порядку, що позбавило мати позивача, як єдиної спадкоємиці [PERSON] , можливості оформити свої права на спадкове майно. \~А тому представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47,30 кв. м., житловою площею 29,30 кв. м. (2 (дві) кімнати). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 липня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~ Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, звернулась з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у їх відсутність та не заперечувала проти задоволення позову у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7). \~[INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 25.07.2016 р., актовий запис №1505 (а.с. 6), [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис №883 (а.с. 8). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , [INFO] , яка була єдиною спадкоємицею, а також була зареєстрована та проживала разом з спалкодавцем на день її смерті в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЖБК №25 про склад сім`ї та прописку від 17.06.2021 року (а.с. 9) та довідкою нотаріуса Кушнір А. В. від 03.04.2023 року (а.с. 10). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 15-16). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.05.2023 р., актовий запис №1045 (а.с. 11). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її рідна дочка - [PERSON] , що підтверджується довідкою нотаріуса Кушнір А. В. від 13.06.2024 року (а.с. 25), та яка з 2006 проживає та зареєстрована у вказаній квартирі. Наведене підтверджується довідками ЖБК №25 за №28 від 10.04.2023 року та від 27.09.2023 року (а.с. 12-13). З Ордеру №62 на жиле приміщення від 08.01.1972 року (а.с. 17) вбачається, що на підставі рішення виконкому №262/10 , [PERSON] , було видано ордер на право зайняття житлової площі, а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно з довідкою ЖБК №25 за №28 від 10.04.2023 року, член Житлово - будівельного кооперативу №25 [PERSON] є спадкоємицею власника кооперативної квартири [ADDRESS] . Будинок належить ЖБК №25. Мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , була членом кооперативу № [NUMBER] , вона повністю внесла пайовий внесок за квартиру 23 листопада 1972 року, у розмірі 5731,58 руб. Вона дійсно постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання, в [ADDRESS] , з 13.07.1972 року по 25 липня 2016 року, тобто по день її смерті разом з донькою, [PERSON] , та онукою, [PERSON] . Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] була прийнята в члени Житлово - будівельного кооперативу № 25. Зазначена квартира знаходиться на четвертому поверсі п?ятиповерхового будинку. Квартира двокімнатна, ізольована, складається із окремих кімнат, кухні, коридору,туалету,ванної кімнати та балкону. Квартира має зручності: електропостачання,водопровід, каналізація, центральне опалення, газ. Житлова площа 28,9 м2, Корисна площа 45,0 м2, Висота стелі 2,6 м. Сума пайонакопичення складає: 5731 руб. 58 коп. На підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради міста Чернівці №262/10 від 22.05.1970 року громадянка [PERSON] стала членом ЖБК №25 з 22.05.1970 року (а.с. 12). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 13.04.2023 року Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації на квартиру [ADDRESS] встановлено, що загальна площа квартири складає 47,30 кв.м., в тому числі дві житлові кімнати площею 29,30 кв.м. (а.с. 20-24). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.04.2023 року, [PERSON] приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області, постановила відмовити спадкоємиці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на квартиру за [ADDRESS] , у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 19). Крім того, 13.06.2024 року приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кушнір А. В., постановила відмовити спадкоємиці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на квартиру за [ADDRESS] , у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 26). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в нотаріальному порядку позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, оскільки її померла мати [PERSON] , прийнявши спадщину від своєї матері [PERSON] , належним чином не оформила своїх спадкових прав на квартиру [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини: і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України (постанова КЦС ВС від 22.03.2023 року № 463/6829/21-ц). У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині 1 статті 317 ЦК України, у тому числі й право володіння. Верховний Суд дійшов висновку, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Таким чином, відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на певне майно, зокрема, відсутність реєстрації речового права на нерухоме майно, безумовно не свідчить про відсутність у спадкодавця відповідних речових прав на таке майно. При здійсненні судового захисту спадкових прав спадкоємців на спадкове майно визначальним є підтвердження набуття спадкодавцем відповідного речового права та склад спадкового майна. Відповідно до ч. 1-4 ст. 384 ЦК України усі власники (співвласники) квартир та нежитлових приміщень у будинку, спорудженому або придбаному житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна такого будинку. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року - у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 209/5027/14-ц (провадження № 61-12401св18), серед іншого вказано, що при вирішенні спорів про право власності на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, судам слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі З наведеного слідує, що юридичним фактом, з наявністю якого пов`язується виникнення речового права члена кооперативу, зокрема, на квартиру, є факт сплати (викупу) спадкодавцем, як членом такого кооперативу, всіх пайових внесків. Державна реєстрація такого речового права вимагається законодавством, однак не підміняє собою юридичний факт набуття речового права, а є похідним юридичним процесом підтвердження державою набуття особою певного речового права. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним, що за свого життя [PERSON] , будучи членом ЖБК №25, сплатила всі пайові внески на користь кооперативу, набувши внаслідок цього право власності на квартиру [ADDRESS] . Внаслідок цього вказане майно ввійшло до складу спадщини [PERSON] після її смерті. Єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] була її донька [PERSON] , після смерті якої спадщину прийняла її дочка [PERSON] , яка не може реалізувати свої спадкові права в досудовому порядку, внаслідок відсутності підтвердження набуття [PERSON] права власності на вказану квартиру. У зв`язку з цим суд вважає наявними підстави для здійснення судового захисту спадкових прав [PERSON] шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно, яке їй належить з моменту відкриття спадщини. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороною позивача не заявлено клопотання про здійснення розподілу судових витрат. У зв`язку з цим судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved