Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

В липні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони в зареєстрованому шлюбі перебувають з 14 червня 1986 року. Позивач вказує, що під час перебування у шлюбі у сторін народились двоє дітей, які є повнолітніми. Подружнє життя сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, проти примирення позивач заперечує. Враховуючи вищенаведене, просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно змісту якої просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, хоча належним чином була повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідачка про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Підволочиським райвідділом ЗАГС Тернопілсьської області 14 червня 1986 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 14 червня 1986 року, про що складено відповідний актовий запис за №37, місце державної реєстрації: Підволочиський райвідділ ЗАГС Тернопільської області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, шлюбні відносини між ними припинено. Позивач підтримав заявлені позовні вимоги, відповідачка у встановленому законом порядку проти заявленої позовної вимоги про розірвання шлюбу не заперечила. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56СК України суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню, з відповідачки на користь позивачки сума сплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі ст.ст.24,56,110,112,113 СК України,

Outcome: approved