Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

02.09.2024 [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій посилаючись на необхідність підтвердження юридичного факту, що має значення для створення умов щодо оформлення пенсії за віком, просив ухвалити судове рішення, згідно з яким встановити факт належності йому трудової книжки [NUMBER] від 13.12.1980 видана на ім`я [PERSON] , [INFO] з виправленням на [PERSON] . Через вказані причини, під час звернення заявника до ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві, йому було відмовлено у призначені пенсії за віком та рекомендовано звернутися до суду для усунення вказаних розбіжностей. 05.09.2024 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 25.09.2024. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте від нього надійшла письмова заява про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги останній підтримав і просив їх задовольнити. Заінтересована особа, Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких заяв до суду не направив. Оскільки у судове засідання усі учасники справи не з`явились, суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши доводи заяви поданої [PERSON] , дослідивши всі додані письмові документи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї заяви з огляду на таке. Відповідно до частини першої\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої\~статті 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у\~статті 315 ЦПК України\~і не є вичерпним. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Під час дослідження у судовому засіданні трудової книжки (копії), серії [NUMBER] , виданої 13.12.1980 року радгоспом «Пам`яті Леніна» Бериславського району Херсонської області, встановлено, що вона виписана на ім`я « [PERSON] , [INFO] », водночас у трудовій книжці на титульній сторінці мається напис щодо того, що на підставі свідоцтва про народження та паспорту вірно вважати трудову книжку [PERSON] , вказаний напис виконаний інспектором відділу кадрів підприємства та виконано закреслення прізвища та по батькові заявника (а.с.7). Між тим, як видно з паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданий Шосткинським МРВ УМВС України в Сумській області від 07.10.2002 року, повне ім`я заявника зазначено саме як « [PERSON] », на російській мові його ім`я вказано як: « [PERSON] » (а.с. 14), про також свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 03.08.1982, де його повне ім`я вказано « [PERSON] » (а.с. 10). Розбіжності у зазначенні його неправильного прізвища та по батькові заявника у трудовій книжці виникло у зв`язку із тим, що його прізвище завжди вважали як « [PERSON] », оскільки його мати також іменувалась як « [PERSON] », водночас заявник мав зовсім інше прізвище, і іменувався як « [PERSON] », вказані відомості підтверджені відповідними записами у обліково послужній картці до військового білету серії [NUMBER] від 06.03.1985 року, виписаний на прізвище « [PERSON] », де згідно відомостей щодо сімейного положення прізвище матері, батька, сестер та його братів вказано як « [PERSON] » (а.с. 12). Через вказані розбіжності та неточності ГУ Пенсійного фонду України у м. Києві, як це видно з рішення останнього від 07.08.2024, відмовилося враховувати трудовий (страховий) стаж заявнику [PERSON] , який міститься у згаданому документі при призначені йому пенсії за віком (а.с. 5 на звороті). Відтак, досліджені під час судового розгляду справи докази вказують на те, що у трудовій книжці не вірно вказано прізвище та по батькові заявника у відомостях про роботу останнього у радгоспі «Пам`яті Леніна» Бериславського району Херсонської області. Усунути зазначені розбіжності, неточності у позасудовому порядку не можливо, тому маються підстави для встановлення факту належності заявнику вищезазначеного правовстановлюючого документу. Встановлення такого факту має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить останньому реалізувати своє конституційне право на отримання пенсії. За таких обставин, беручи до уваги той факт, що існує розбіжність в написанні повного імені заявника у трудовій книжці, що унеможливлює здійснення ним свого права на отримання пенсії за віком, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд дійшов висновку, що вимоги заяви ґрунтуються на законі та є обґрунтованими, оскільки факт належності правовстановлюючого документу заявника [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами, а тому подана заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved