Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

09.07.2024 р. АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.10.2021 р. [PERSON] уклав з АТ «Кредобанк» кредитний договір № CL-338651, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, проте позичальник в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 20.06.2024 р. заборгованість [PERSON] перед АТ "Кредобанк" становить 354015, 73 грн, з них 194961, 02 грн - заборгованість за тілом кредиту, 159054, 71 грн - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача. Справу передано головуючому судді 12.07.2024 р. 12.07.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.07.2024 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 12.08.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.08.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.09.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.09.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання було відкладено на 24.09.2024 р. з метою виклику відповідача всіма належними засобами, а також шляхом розміщення оголошення на веб сайті Судова влада України. 19.09.2024 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зареєстрована за вх № 3823/24 Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач також повідомлялась шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської від 24.09.2024 р. ухвалено у справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 20.10.2021 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № CL-338651, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 200000, 00 грн на строк до 19.10.2026 р. зі сплатою 35 % річних за користування кредитом. У відповідності до п. п. 6.1, 6.2 договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до договору). З матеріалів справи судом встановлено, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, видавши [PERSON] кредит в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням останнього, яке міститься в п. 2.4 кредитного договору, заперечень щодо чого від відповідача не надійшло. Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту № CL-338651 від 20.10.2021 р. станом на 22.11.2021 р. сума боргу становить 354015, 73 грн, з них 194961, 02 грн - заборгованість за тілом кредиту, 159054, 71 грн - заборгованість за відсотками (а. с. 7-8). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 200000 грн, що підтверджується меморіальними ордерами від 20.10.2021 р. № 60845175, 60845152, 60845094, 60845103, 60845084, 60845145 (а. с. 9-14). Згідно з ч. 2 ст. 10561 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно правил ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене та те, що оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернув отримані та використані надані позивачем грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № CL-338651 від 20.10.2021 р. в розмірі 354015, 33 грн підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35401, 57 грн суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У матеріалах справи наявні Договір про надання правової допомоги, укладений 11.02.2019 р. між АТ «Кредобанк» і адвокатським об`єднанням «Бізнес і право», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531 від 30.11.2018 р. та довіреність № 13439 від 19.01.2024 р. на представництво інтересів у судових органах. Проте, будь-яких інших доказів на підтвердження понесення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, а також їх складових, до позовної заяви додано не було. А тому витрати на професійну правничу допомогу стягненню з відповідача не підлягають. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 5310, 24 грн.

Outcome: approved