Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Акціонерне товариство «СЕНС-БАНК» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 61\~019, 24 гривні. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що між позивачем АТ «Альфа Банк» (12.08.2022 року затверджено рішення про зміну назви на АТ «Сенс Банк») та [PERSON] 27.07.2021 року було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631738771. Представник позивача зазначає, що відповідач умови договору не виконав, та за ним утворилась заборгованість, яка станом на 01.03.2023 року становить 61\~019, 24 гривень. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором та суму сплаченого судового збору. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовних вимог в п.3 міститься прохання щодо можливості розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, відповідач про причини не явки суду не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву. На адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.41-42). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін, підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.07.2021 року відповідач [PERSON] уклав з позивачем угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631738771. Відповідно до умов даного кредитного договору, відповідачу було надано в користування кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі: 41\~800 гривень. Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] здійснив акцепт договору шляхом підписання ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 1251 (а.с.8). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, встановлено, що станом на 01.03.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 61\~019, 24 гривні (а.с.9). Заборгованість відповідача перед банком також підтвердження випискою по рахунку з кредитною карткою за період з 27.07.2021 року по 01.03.2023 рік, де вказано, що поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становить: 61\~019, 24 гривні (а.с.10-18). Судом також встановлено, що позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань (а.с.19), однак, досудова вимогам була проігнорована відповідачем. Акцепт, як беззастережна згода (виражена прямо або непрямим способом шляхом виконання певних дій, які свідчать про бажання укласти договір. Стаття 642 Цивільного кодексу України передбачає, що акцептом є відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття. Коли пропозиція надається, відбувається оферта, яка приймається (акцепт) або скасовується іншою стороною договору. При цьому, якщо друга сторона відмовляється від договору на запропонованих умовах, але при цьому пропонує свої умови (формулює нову оферту), перша сторона може погодитися укласти договір (акцепт). Приймаючи пропозицію або формулюючи зустрічну пропозицію, сторони вже створюють для себе юридичні наслідки. Зазначені обставини щодо підписання Акцепту та Оферти підтвердженні матеріалами справи. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Таким чином, з огляду на досліджені письмові докази судом встановлено, що позивач належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу в користування кредитні кошти, також судом встановлено, що відповідач допустив порушення умов договору, грошові кошти у визначений строк не повернув, порушив графік погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За приписами\~ст.\~625\~ЦК України\~передбачена відповідальність\~за порушення\~грошового зобов`язання.\~Так, боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредитні кошти, також, матеріалами справи встановлено, що відповідач грошові кошти по кредитному договору використав, порушив умови повернення та сплати відсотків, а відтак позовні вимоги є доведеними та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 3\~028, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved