Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі свого представника, звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] , посилаючись на те, що 18.07.2009 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 294. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, спільне життя позивачки та відповідача не склалось, сторони втратили почуття взаємної любові та поваги. Сімейні відносини сторонами остаточно припинені шість місяців тому, наміру примиритися та зберегти сім`ю позивачка не має. Спору щодо спільного майна та дітей у сторін немає. На підставі викладеного просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09.10.2024 сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка у своїй позовній заяві просила суд розглядати справи без її участі, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення про перебування в провадженні суду цієї справи та виклик відповідача в судове засідання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідача та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, а позивач не проти винесення заочного рішення, що відповідає положенням ст.\~ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами\~ст. 263 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. 18.07.2009 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 294. Від шлюбу позивачка та відповідач мають двох дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось, вони втратили почуття взаємної любові та поваги. Сімейні відносини сторонами остаточно припинені шість місяців тому, наміру примиритися та зберегти сім`ю позивачка не має. Спору щодо спільного майна та дітей у сторін немає. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я\~\~є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч. 3 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 51\~Конституції України та згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд доходить висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Також, ураховуючи прохання позивачки, суд доходить висновку про необхідність залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». За приписами частини 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed