Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

14.05.2024 представник позивача Підлетейчук М.М., в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу. Представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] , посилаючись на те, що 17.07.2023 року між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1240-5392. Зазначений Кредитний договір, як вбачається із його змісту, разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого Кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений; у відповідності до норм частини 1 статті 13\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор A5626, для підписання Кредитного договору 1240-5392 від 17.07.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту\~20000,00 грн., строк кредитування\~300 днів, базовий період\~20 днів, промо ставка % -1,50 % в день, знижена % ставка - 2,50 % в день, стандартна % ставка - 3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач вищезазначені умови кредитного договору порушив і в кінцевому підсумку не повернув у повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав у повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання навіть після спливу строку кредитування. У зв`язку з наведеним, борг відповідача перед позивачем, станом на 07.02.2024 року складає 135800,00 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 20000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі\~115800,00 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 35800,00 грн., за умови погашення відповідачем решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 100000,00 грн. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1240-5392 від 17.07.2023 року, в розмірі 100000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом\~20000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами\~80 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Савранський районний суд Одеської області ухвалою від 15.05.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по цивільній справі за позовною заявою представника позивача ТОВ «Укр кредит фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 24.06.2024 за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5 статті 279\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. 18.06.2024 надійшла заява представника відповідача [PERSON] про вступ у справу як представника (а.с.42). 24.06.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та витребування доказів (а.с.44-45). Того ж дня, ухвалою Савранського районного суду Одеської області зобов`язано ТОВ «Укр кредит фінанс» надати суду документи первинної бухгалтерської документації до договору про відкриття кредитної лінії укладеної між позивачем та відповідачем (а.с.47-48). Слухання справи відкладено на 22.07.2024. 18.07.2024 до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про виконання ухвали суду, згідно якої вбачається, що первинні банківські документи по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею (а.с.52-58). 22.07.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення слухання справи у зв`язку з виготовленням заперечень (а.с.63). У зв`язку з викладеним слухання справи відкладено на 30.09.2024. 30.09.2024 до суду надійшло заперечення (на відповідь на відзив) представника відповідача в якому зазначив, що не погоджується з розрахунком заборгованості позивача, оскільки 17.07.2023 року між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1240-5392. та згідно умов пункту 4.13. вказаного договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає шістсот двадцять шість тисяч чотириста сімдесят п?ять цілих, нуль сотих відсотки(-ів). Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пл. 3.2 п. З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада споживачів кредитних послуг). Відтак, логічним є висновок про те, що встановлений сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов?язків на шкоду позичальника, як споживача послуг (а.с.67-71). Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи провести без його участі. Крім того, представник позивача не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать телефонограма складена секретарем судових засідань [PERSON] (а.с.67), про причини неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань до суду не подала. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи провести без його участі (а.с.68-70). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог частини 5 статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно частини 1 статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив,\~що 17.07.2023 року між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1240-53 на суму 20000,00 грн. Загальний строк кредитування становить 300 днів. Згідно п. 3.1 Договору, цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» (а.с.12). Згідно п. 4.6. Договору, спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту: Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Згідно п. 4.7. Договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована. Процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом, однак Позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися Кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентними ставками. Згідно пункту 4.8 договору базовий період\~складає 20 календарних днів (а.с.11). Пунктом 4.10. договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за ставкою 3,00%. Пунктом 10.1 договору промо ставка (вид акційної процентної ставки) - 1,50 % за кожен день користування кредитом протягом 7 (семи) днів базового періоду. Крім того, з даного пункту вбачається, що пільгова процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, а знижена процентна ставка становить 2,50% в день, знижена процентна ставка становить - 2,50 % за користування Кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов Договору. Якщо вказаний в цьому абзаці п.10.1 Договору розмір Зниженої процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що розмір Зниженої процентної ставки дорівнює розміру Пільгової процентної ставки, тобто можливість сплати процентів за Пільговою процентною ставкою фактично надається впродовж усього строку кредитування (а.с.16). Договір про відкриття кредитної лінії №1440-5392 був укладений сторонами з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.\~Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 20000,00 грн. підтверджено договором про відкриття кредитної лінії №1440-5392, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А5626 (а.с.17 на звороті). В матеріалах справи міститься лист повідомлення про перерахування коштів (а.с.18-23). Довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс» про перерахування суми кредиту 20000,00 грн. за договором №1240-5392 від 17.07.2023 року за допомогою системи LiqPay на платіжну карту відповідача (а.с.24). З довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 07.02.2024 становить основний борг 20000,00 грн, залишок відсотків 115800,00 грн. (25-26). Згідно правил акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс» вбачається, що пунктом 7.2. передбачено, що учасник Акції отримує Списання за умови сплати Учасником суми заборгованості, яка є сумою позовних вимог Товариства, вказаною у позовній заяві до Позичальника, поданій Товариством до національного суду, а також компенсації Товариству суми судового збору, сплаченої Товариством за подачу позовної заяви про стягнення заборгованості за Кредитним договором такого Учасника акції. Списання застосовується Товариством до У часника акції також у випадку примусового стягнення з Учасника акції зазначених вище сум. Пунктом 7.3. передбачено, що списання застосовується та здійснюється при дотриманні умов, визначених п. 7.2. цих правил в термін не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дати оплати у часником акції у повному обсязі суми коштів згідно з п. 7.2 цих Правил. 7.4. Сплачена Учасником акції або стягнута з Учасника акції суми оплати в межах Акції розподіляється в наступному порядку: в першу чергу здійснений платіж зараховується за рахунок погашення заборгованості за Сумою кредиту, решта платежу зараховується на погашення відсотків за Кредитним договором, Комісії за видачу кредиту (у разі наявності) та неустойки за невиконання Кредитного договору (у разі наявності). 7.5. Списання проводиться Товариством в розмірі залишку Заборгованості Учасника акції, яка залишається за Кредитним договором на дату здійснення Списання в межах Акції. 7.6. Результати Списання відображаються в Особистому кабінеті (а.с.27-29). Згідно списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з повідомленням вбачається, що відповідачу надіслано вимогу про усунення порушень умов договору №1240-5392 від 17.07.2023 (а.с.31 на звороті). Відповідно до приписів\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Вимогами статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором А 5626 у договорі приєднався до Правил надання споживчих кредитів визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів. Так, пунктом 3.10 Договору передбачено, що укладаючи Договір, Кредитодавець та Позичальник визнають усі документи (в тому числі цей Договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що цей Договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи цей договір використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього Договору та Правил (а.с.12-на звороті). Отже, підписання кредитного договору № 1240-5392 від 17.07.2023, свідчить про те, що [PERSON] цілком зрозуміла всі умови договору та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі\~статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний кредитний договір №1240-5392 від 17.07.2023 підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). Також, частиною 1\~статті 1046 ЦК України\~визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, а саме видачі коштів за кредитним договором, надав витяг з реєстрів банків щодо видачі кредиту по договору № 4010 від 02.12.2019 (а.с.18-23), згідно якого ТОВ «Укр кредит фінанс» перерахувало на картковий рахунок відповідача, який вказаний у договорі, кредит в розмірі 20000,00\~грн., за допомогою системи «LiqPay» (а.с.24). Згідно\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до \~статті 1050 ЦК України, вбачається, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до частини 2\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. На підставі\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № 1240-5392 від 17.07.2023 вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] станом на 07.02.2024 становить 135800,00 грн., яка складається з: 20000,00 грн. - суми заборгованості за по тілу кредиту та 115800,00\~грн. заборгованість по відсоткам. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав кредитний договір № 1240-5392 від 17.07.2023, однак умови договору порушив. Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (статті 612 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частиною 2\~статті 264 ЦПК України\~при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Разом з тим відповідачем у позовній заяві зазначено, що до відповідача застосовано програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами у сумі 35800,00грн. за умови погашення ним решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 100000,00 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: ??прострочену заборгованість за кредитом - 20000,00 гривень; ??прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 80000,00 грн., що разом становить 10000,00 грн. Отже, позивачем доведено факт укладення договору та порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором в розмірі 100000,00 грн. Як встановлено судом, видача кредитних коштів в сумі 20000,00 грн [PERSON] згідно з кредитним договором №1240-5392 від 17.07.2023 підтверджена довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс» про перерахування суми кредиту 20000,00 грн. за договором №1240-5392 від 17.07.2023 року за допомогою системи LiqPay на платіжну карту відповідача та підтверджено самим відповідачем у поданому відзиві. Однак, [PERSON] неналежно виконувала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим згідно розрахунку заборгованості наведеного у довідці про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме, на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 07.02.2024 у нього виникла заборгованість в сумі 135800,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20000,00грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 115800,00 грн (а.с.25-26). В даному розрахунку відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 1,5%, кількості днів користування ставкою 3,00 %, основного боргу, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів. Також вищезазначений розрахунок містить таблицю з наступними графами: «Дата», «Статус», «Ставка %», «Нараховано відсотків», «Нараховано штрафів», «Нараховано комісій», «Основний борг», «Залишок зарахованих, не погашених відсотків», «Сума платежу», «Добор по кредиту», «Коригування кредиту». Згідно розрахунку, відсотки нараховувались наступним чином: - у період з 17.07.2023 по 05.08.2023 (включно) Відповідачу нараховувалась активна ставка 1,50%, відповідно до умов п.10.1. кредитного договору. -у період з 06.08.2023 по 04.02.2024 (включно) Відповідачу було застосовано\~\~стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю згідно п. 4.10. Кредитного договору. Тобто, відсотки за користування кредитом нараховані в межах строку дії договору. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження № 61-40036св18. Позивач, посилаючись на наявну в нього програму лояльності просить стягнути з [PERSON] , заборгованість у розмірі 100000,00 грн, з яких 20000,00грн прострочена заборгованість за кредитом, 80000,00грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Що стосується тверджень відповідача про те, що зобов`язання щодо повернення процентів за кредитним договором суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування», суд зазначає таке. Матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії позивача при укладенні кредитного договору суперечили волевиявленню відповідача, а також про наявність у таких діях умислу, який був спрямований на введення споживача в оману. Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. Пунктом 3.8 договору передбачено, що позичальник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції кредитодавця після погодження із запропонованими кредитодавцем умовами договору. Отже, підписуючи вказаний договір відповідач була ознайомлена із вказаними умовами, що спростовує доводи заперечення на відповідь на відзив про те, що відповідач пізніше зрозуміла скільки складає реальна річна ставка. Матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії позивача при укладенні спірного кредитного договору суперечили волевиявленню відповідача, а також про наявність у таких діях умислу, який був спрямований на введення споживача в оману. Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому\~ст. 627 ЦК України. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Доказів на підтвердження визнання кредитного договору у встановленому законом порядку недійсним, матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, сторони погодилися із усіма умовами договору, а отже, було досягнуто згоди на укладення кредитного договору та всіх його істотних умов. Відповідач розуміла розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що нею під сумнів не ставиться. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 07 лютого 2022 року у справі №758/2575/17, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19; від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Тобто, судова практика у цій категорії справ є усталеною. Отже доводи про те, що розмір процентів є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором, суд відхиляє, оскільки проценти згідно з частиною першою статі 1048 ЦК України визначаються сторонами у договорі позики (кредиту) і, відповідно, входять до основного зобов`язання за кредитним договором, а не є правовим наслідком порушення зобов`язання, зокрема сплатою неустойки (пункт 3 частини першої статті 611, частини першої статті 549 ЦК України), а тому до них не застосовуються приписи статей 11, 18 Закону Україна «Про захист прав споживачів». Досліджені судом докази свідчать про те, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та іншим нормам права, що регулюють в тому числі відносини споживчого кредитування. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Таких аргументів та доказів позовна заява не містить. Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1, 2 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Згідно із ч. 2 ст. 230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Стаття 1057-1 ЦК України передбачає що у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов`язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Оскільки ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачає зобов`язання одної сторони повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину, то, враховуючи, що страхові платежі сплачені позивачкою не відповідачу, а третій особі, то такі платежі не відносяться до наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 1 ст. 216 ЦК України, а є збитками, які відносяться до наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 2 ст. 230 ЦК України. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~\~з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Як вбачається з матеріалів справи, сторона відповідача не заявляла вимог про застосування наслідків недійсності правочину, встановлених ч. 2 ст. 230 ЦК України. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн. Таким чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача, понесений ним судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved