Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовомдо Городенківської міської ради Івано-Франківської області та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 34,09 умовних кадастрових гектари, розташовану за межами населеного пункту с. Торговиця Коломийського району Івано-Франківської області, що належала [PERSON] на підставі сертифікату серії ІФ-04 № 29-0375 на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . На час відкриття спадщини він був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем у [ADDRESS] . Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач вступив у володіння спадщиною [PERSON] , сплачує податкові платежі, проживає у спадковому житловому будинку. За його заявою Городенківською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №106. 23 лютого 2005 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом № 447 на належний його матері майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. До складу спадщини входить також земельна частка. Відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-04 реєстраційний №29-0375 [PERSON] на підставі рішення Торговицької сільської ради народних депутатів від 26.12.1997 №13 передано в приватну власність земельну ділянку в розмірі 34,09 умовних кадастрових гектари. Сертифікат підлягає заміні на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. 12 червня 2018 року в.о. державного нотаріус Городенківської районної ДНК видала позивачу постанову, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), розташовану та території Торговицької сільської ради, у зв`язку з невідповідністю поданого спадкоємцем сертифікату правовстановлюючим документам встановленого зразка. 26 грудня 1997 року рішенням Торговицької сільської ради затверджено списки жителів села Торговиця на паювання землі. Під порядковим номером 96 у списку внесена [PERSON] , якій виділено земельний пай в розмірі 34.09 умовних кадастрових гектари. В результаті інвентаризації земель земельний пай, який належав [PERSON] - 34.09 умовних кадастрових гектари, виділений на місцевості за межами с. Торговиця в урочищах «Теплиця» і «Рівні» та переведений у звичайні гектари - 0,73 га. Однак, Державний акт про право власності на земельну ділянку спадкоємцю при житті виданий не був. Позивач є єдиним спадкоємцем своєї мами, який прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на земельний пай в нотаріальній конторі не може через неналежно оформлений правовстановлюючий документ на спадкове майно у спадкодавця. Ухвалою суду від 18.06.2024 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.08.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 26 серпня 2024 р. Судове засідання, призначене на 26.08.2024, не відбулося, справу було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Андріюк І.Г. у відпустці згідно наказу № 02-11/17/2024 від 01.08.2024. У судове засідання, призначене на 30.09.2024, учасники справи не з`явилися. Позивач у заяві, поданій до суду 14.06.2024 разом із позовною заявою, просив розгляд справипроводити без його участі, зазначивши, що позов підтримує. Городенківська міська рада через систему «Електронний суд» 05.07.2024 надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами, рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до рішення Торговицької сільської ради від 26 грудня 1997 року [PERSON] була включена в списки на роздержавлення та приватизацію земель за № 96. Із копії Сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-04 реєстраційний № 29-0375, виданого 19.03.1999 Торговицькою сільською радою народних депутатів, вбачається, що [PERSON] , жителька с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, на підставі рішення Торговицької сільської Ради народних депутатів від 26.12.1997 р. № 13 отримала у приватну власність земельну ділянку у розмірі 34,09 умовних кадастрових гектарів на території Торговицької сільської Ради Городенківського району в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості; сертифікат зареєстрований у книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 375. Вищезгаданий сертифікат підлягав заміні на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. Інформацією Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 0-9-0.331-3750/0/2-24 від 16.07.2024 стверджується, що відповідно до інформації, наданої відділом № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління встановлено, що в Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі записи про реєстрацію державних актів на право власності на землю на ім`я [PERSON] відсутні. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 06 березня 2002 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 грудня 2017 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею проживали та були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 23-233, виданої 27.05.2024 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як сином та мамою, встановлено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2018 р. у справі № 342/729/18 (провадження № 2-о/342/57/2018), що набрало законної сили 18 жовтня 2018 р. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] заповіту не вчиняла. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син - позивач [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 106/2005, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач [PERSON] , прийнявши спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, 23 лютого 2005 р. подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно матері [PERSON] . Йому 23.02.2005 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 447, на спадкове майно, яке складається із свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] , що належав померлій [PERSON] . До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також право на земельну частку (пай) у розмірі 34,09 умовних кадастрових гектарів на території Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.Нормативно грошова оцінка вищезгаданої земельної ділянки становить 33691,95 грн, що стверджується копією витягу № 167, сформованого 29.05.2024 державним кадастровим реєстратором відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Підставою звернення позивача до суду стало те, що постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1810/02-31 від 12 червня 2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну частку (пай), що розташована на території Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області розміром 34,09 умовних кадастрових гектарів, що належала померлій на підставі сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки з посиланням на те, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) встановленого законодавством України зразка. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закону) право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею другою Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Абзацом 17 пункту 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифіката на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю [PERSON] 19.03.1999 Торговицькою сільською радою народних депутатів був виданий сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-04 реєстраційний № 29-0375, згідно якого вона отримала в приватну власність земельну ділянку в розмірі 34,09 умовних кадастрових гектарів на території Торговицької сільської ради в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості. Однак, даний документ не відповідає встановленому законодавством України зразку. Підстав неправомірності набуття позивачем права на земельну частку (пай) розміром 34,09 в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-04 реєстраційний № 29-0375, виданим 19.03.1999 Торговицькою сільською радою на ім`я [PERSON] , судом не встановлено. Враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, встановлені обставини справи, те, що спадкодавець [PERSON] за життя отримала правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved