Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У червні 2024 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 95 432,12грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги аргументує тим, що 11.01.2022 між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №1/4472140. Відповідач отримав 50000,00 грн, строком на 35 місяців (11.01.2022 - 10.12.2024). 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та позивачем укоадено договір про відступлення прав вимоги, про що повідомлений відповідач. Відповідач належним чином не виконує умов кредитного договору внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 12.06.2024 р. (розрахунок станом на 15.09.2023 р.) у розмірі 95 432,12 грн., що складається з: 27 738,89 грн. - рахунок строкової заборгованості; 21 411,11 грн. - рахунок простроченої заборгованості; 196,60 грн. - рахунок нарахованих відсотків; 28 085,52 грн. - рахунок прострочених відсотків; 900,00 грн. - рахунок комісії; 17 100,00 грн. - рахунок простроченої комісії. Оскільки відповідач у добровільному порядку борг не повертає товариство звернулося до суду з відповідним позовом. 12.07.2024 представник відповідача подав відзив, згідно якого визнає укладення кредитного договору та отримання 50000,00 грн кредитних коштів, також частково визнає нараховані відсотки, а саме 21 411,11 грн. - простроченої заборгованості, 27 185,52 грн. - прострочених відсотків. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 02.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні частково заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 11.01.2022 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладений Кредитний договір №1/4472140 (а.с.12,19-24). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 50000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) строком на 35 місяці(в) - з 11.01.2022 року до 10.12.2024 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника № [NUMBER] (а.с.9). 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №1/4472140 від 11.01.2022р. (а.с.39-46). Відповідно до п. 2.1. Договору №4-2023 від 29.08.2023р., у відповідності до умов Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені Договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Права вимоги за цим Договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з Правом вимоги до Нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки Первісного кредитора за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог. Кожен наступний Реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній. 15.09.2023 р. передача права вимоги за кредитним договором №1/4472140 від 11.01.2022 року відбулась до Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком, згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги. 15.09.2023 року до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №1/4472140. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги [PERSON] був повідомлений про необхідність перерахувати кошти в сумі 95432,12грн, що відповідає розміру поточних зобов`язань за Договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за Договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє Новий кредитор окремим повідомленням. Згідно п.1.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит в сумі 50 000,00 грн. строком на 35 місяців - з 11.01.2022 р. до 10.12.2024 року. Пунктом 1.4.1. Кредитного договору встановлена процентна ставка в розмірі 36,00 % річних та її тип - «фіксована». Відповідно до п.1.4.2. Кредитного договору: «Позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 1,80 % від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Договору. Підписанням Договору Позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступного платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно- консультаційних послуг під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо». Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] , відповідачем здійснено погашення заборгованості за Кредитним договором на загальну суму 3 250,00 грн. Заборгованість складається із строкової та простроченої заборгованості, нарахованих та прострочених відсотків, становить 27 738,89+21 411,11 + 196,60+28 085,52 = 77 432,12 грн. З виписок вбачається, що Первісним кредитором сплачені Відповідачем кошти в розмірі 900,00 грн., замість погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, були зараховані в «погашення комісії згідно кредитного договору», що як зазначалося вище, є незаконними в зв`язку з нікчемністю п.1.4.2. Кредитного договору, пунктів Паспорту споживчого кредиту та Додатку №1 до Кредитного договору (в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості). Відтак, сума основного боргу (що складається простроченої заборгованості та прострочених відсотків) повинна бути зменшена на 900,00 грн. та становити 48 596,63 грн. Якщо сплачені Відповідачем кошти 900,00 грн., зараховувати не в погашення незаконно нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а в погашення прострочених відсотків, розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 48 596,63 грн., з яких: 21 411,11 грн. - рахунок простроченої заборгованості; 27 185,52 грн. - рахунок прострочених відсотків. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами 1-3, 5 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини 4 ст.263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/ оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що «Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п.3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку». Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином суд погоджується з доводами відповідача та вважає, що п.1.4.2. Кредитного договору, Паспорту споживчого кредиту, Додатку №1 до Кредитного договору (в частині встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості) є нікчемним, а отже, до нього повинні бути застосовані наслідки виконання нікчемного правочину, а саме зарахування коштів, сплачених на «погашення плати за обслуговування по кредитному договору», в рахунок погашення основного боргу за Кредитним договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16). Частиною 4 статті 16 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено: «Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.» Частина 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» фактично містить такі ж вимоги, які ї частина 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», яка також встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 26.05.2020 р. по справі № 638/13683/15-ц виснувала наступне: «19. Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачамифінансовихпослуг», якийнабрав чинності 16жовтня2011 року). Наведені приписи дають підстави виснувати, що частина десята статті 11 зазначеного Законуу редакції, що була чинною до 10 червня 2017року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду вважає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. На виконання вищевказаних вимог, Позивачем не наданого жодного доказу направлення Вимоги та доказів отримання Відповідачем Вимоги, а звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Як наслідок, Позивачем не доведено дотримання порядку дострокового повернення кредиту за вимогою Первісного кредитора, не дотримавшись вимоги частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо досудового врегулювання спору, немає підстав для задоволення вимог в частині дострокового стягнення коштів за договором. Оскільки Відповідач не отримував від Первісного кредитора вимогу про дострокове повернення кредиту, не мав об`єктивної можливості її виконати у передбачений договором та законом строк, правові підстави для покладення на відповідача тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором - відсутні. Таким чином не підлягають стягненню 27 738,89 грн. (рахунок строкової заборгованості) та 196,60 грн. (рахунок нарахованих відсотків), які не були простроченими на дату проведення розрахунків. Таким чином з врахуванням наведених норм права, які необхідно застосувати до даних правовідносин, розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 48 596,63 грн., з яких: 21 411,11 грн. - рахунок простроченої заборгованості; 27 185,52 грн. - рахунок прострочених відсотків. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Яресько Тарас Віталійович на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №24128 від 08.07.24 року. Відповідно до п.3.1 Договору Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається Сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін. Пунктом 1 Додатку №1 до Договору визначено послуги, що надаються адвокатом: Надання правничої допомоги щодо супроводження справи № 742/3895/24 в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області, зокрема подання відзиву, інших процесуальних документів, участь в судових засіданнях в суді І інстанції. Відповідно до п.2 Додатку №1 до Договору Вартість послуг за домовленістю Сторін складає ФІКСОВАНИЙ ГОНОРАР 14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок). 10.07.2024 року Адвокат Яресько Т.В. та Відповідач підписали Акт приймання- передачі послуг №1 від 10.07.2024 року тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яресько Т.В. були надані в повному обсязі. Відповідач оплатив послуги шляхом авансування у розмірі 14000,00 грн. 10.07.2024 року, про що отримав від адвоката Яреська Т.В. відповідну розрахункову квитанцію №10/07/24 від 10.07.2024 року, як це передбачено п.7.5 Додатку №1 до Договору. Враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (50,9%) з позивача необхідно стягнути на користь відповідача понесені судові витрати на отримання правничої допомоги під час розгляду справи у суді у розмірі 6871,20 грн. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (50,9%) на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1233 грн 00 коп.

Outcome: partial