Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 09.11.1996 Кегичівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №63. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем позивач з 09.11.1996 перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , яка вже є повнолітньою та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось. На даний час подружні стосунки не підтримують, зникло взаєморозуміння і повага, стали частими сварки. Фактично сім`я припинила своє існування. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Строк на примирення позивач просить не надавати. Прізвище на дошлюбне позивач змінювати не бажає. Після розлучення неповнолітня дитина проживатиме з нею. Судові витрати залишає за собою. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 11.09.2024 у справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий час для подання заяв по суті. Сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились. Позивач подала заяву, в якій просить справу слухати розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Син проживатиме з нею, аліменти на утримання сина сплачуватимуться добровільно. Спір про розподіл майна відсутній. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Судові витрати не стягувати. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Не заперечує проти позовних вимог та просить їх задовольнити. Син після розлучення буде проживати з позивачкою, аліменти на дитину буде надавати добровільно. Спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.11.1996 Кегичівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №63, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони погодили, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю. Сімейне життя подружжя не склалося, сторони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного. Шлюб фактично розпався, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, за таких обставин подальше збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Сторони погодили, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю [PERSON] . Про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя в цьому провадженні не заявлено. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач змінювати прізвище на дошлюбне не бажає. Про розподіл судових витрат не заявлено.

Outcome: approved