Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що у 2021 році між ним та [PERSON] укладено договір позики на суму 400 000 грн. термін повернення коштів визначено до 29 грудня 2023 року. У разі непогашення суми позики [PERSON] визначений строк, [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути суму позики. Додатково, у разі непогашення суми позики [PERSON] [PERSON] визначений строк, [PERSON] відповідно до договору застави від 26.04.2021 р. отримав право на звернення стягнення на майнові права [PERSON] у комплексі будівель та споруд громадського призначення, що розташоване за адресою : \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] . Станом на день ухвалення судового рішення сума позики не повернута, що змушує [PERSON] звертатися до суду за захистом свого порушеного права, і відповідно просив суд визнати за ним право власності на майнові права [PERSON] у комплексі будівель та споруд громадського призначення, що розташоване за адресою [ADDRESS] та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму у розмірі 100000 (сто тисяч) грн.00 коп. [PERSON] не погодився з позовними вимогами [PERSON] , звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що користується земельною ділянкою площею 0,05000 га, яка розташована на території Обухівського лісництва, вказана ділянка знаходиться поряд з комплексом будівель та господарських споруд, що розміщені за адресою : [ADDRESS] , на даній ділянці ним було збудовано комплекс споруд, вказане нерухоме майно не є предметом виконання грошових зобов`язань. Оскільки [PERSON] ставить під сумнів законність та правомірність володіння ним вказаним вище нерухомим майном, його право підлягає захисту в судовому порядку. [PERSON] не погодилась з позовними вимогами [PERSON] , звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що земельною ділянкою площею 0,05000 га, яка розташована на території Обухівського лісництва користується [PERSON] , вказана ділянка знаходиться поряд з комплексом будівель та господарських споруд, що розміщені за адресою: [ADDRESS] , на даній ділянці [PERSON] було збудовано комплекс споруд, в 2022 році вона передала [PERSON] грошові кошти у позику для будівництва комплексу споруд, вказане нерухоме майно не є предметом виконання грошових зобов`язань перед [PERSON] , грошові кошти надані [PERSON] у позику повернуті що підтверджується розпискою, оскільки [PERSON] ставить під сумнів законність та правомірність володіння нею вказаним вище нерухомим майном, а [PERSON] не повернуті кошти отримані для будівництва комплексу споруд, що зобов`язує його зареєструвати 1/2 права власності на дане нерухоме майно, тому її право підлягає захисту в судовому порядку. [PERSON] у судове засідання не з`явився, через свого представника надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] його користь суму боргу в розмірі 100 000 грн. та визнати за ним право власності на майнові права. У задоволенні зустрічних позовів просив суд відмовити. [PERSON] судове засідання не з`явився, через свого представника надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує у повному обсязі та просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на комплекс будівель, у задоволені первісного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] просив відмовити [PERSON] у судове засідання не з`явилась, через свого представника надала суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує у повному обсязі та просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину комплексу будівель, у задоволені первісного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] просила відмовити Державне підприємство «Дніпровське Лісове господарство» у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомили. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3- рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Окрім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ЕСНЯ 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series AN 98). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.І ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Разом із цим, відповідно до ч 3. ст. 16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ст. 82 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.04.2021 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 400 000 грн. Факт передачі коштів підтверджується розпискою, копія якої долучена до справи. Строк повернення грошових коштів - до 29 грудня 2023 року. Відповідно до розписки [PERSON] ,вона прийняла на себе зобов`язання, у разі не повернення [PERSON] грошових коштів [PERSON] у сумі 400 000 грн., повернути зазначені кошти [PERSON] . Відповідно до розписки [PERSON] , [PERSON] повернула суму боргу у розмірі 400 000 грн. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, суду надано належні докази на підтвердження факту повернення грошових коштів у розмірі 400 000 грн. на виконання договору позики укладеного 26.04.2021 року між [PERSON] та [PERSON] . Тому у задоволені позову [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості слід відмовити. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову [PERSON] , судові витрати віднести за рахунок позивача [PERSON] . Стосовно зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності та зустрічного позову [PERSON] приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] , на підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації від 23.04.2021 р. за № Р-409/0/3-21, акту прийому-передачі від 03.06.2021 р. отримав в довгострокову оренду у постійного користувача Державного підприємства « Дніпровське лісове господарство» лісову ділянку площею 0,05000 га, яка розташована в Обухівському лісництві, квартал 36, виділ 27. [PERSON] вказаній ділянці збудував комплекс споруд загальною площею 164,9 кв.м. Вартість збудованого майна складає 400 000 грн. Відповідно до розписки [PERSON] , [PERSON] надала йому грошові кошти у розмірі 200 000 грн. для будівництва комплексу споруд загальною площею 164,9 кв.м. [PERSON] прийняв на себе зобов`язання повернути у строк до 01.03.2024 року [PERSON] грошові кошти у розмірі 200 000 грн., у разі не повернення грошових коштів [PERSON] прийняв на себе зобов`язання зареєструвати на [PERSON] 1/2 частину збудованого нерухомого майна. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Згідно ст.317, 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Враховуючи факт не визнання права власності [PERSON] на 1/2 частину комплексу споруд, який в цілому складається з: літ.А-2 - будівля відпочинку, загальною площею 164,9 кв.м., м/с - мансардний поверх, а1-1 - тераса, а2-1 - тераса, аЗ - ганок, №1 - ворота, №2 - огорожа, №3 - ворота, №4 - ворота, №5 - настіл, №6,7 - свердловини, І-замощення, знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розміщені на земельній ділянці площею 0,05000 га, що знаходиться в Обухівському лісництві та розташована поряд з комплексом будівель та господарських споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , її право підлягає захисту в судовому порядку. Суд дійшов до висновку, що вимоги у зустрічному позові [PERSON] у частині визнання за нею права власності на 1/2 частину комплексу споруд загальною площею 164,9 кв.м. знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що розміщені на земельній ділянці площею 0,05000 га, що знаходиться в Обухівському лісництві та розташована поряд з комплексом будівель та господарських споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак позов у цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження позовних вимог [PERSON] у частині визнання права власності, в цілому, на об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці площею 0,05000 га, що знаходиться в Обухівському лісництві та розташована поряд з комплексом будівель та господарських споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а тому суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову [PERSON] у цій частині. Згідно ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, на підставі вищезазначеного, та

Outcome: partial