Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., ДП „СЕТАМ, [PERSON] , третя особа АТ «Креді Агріколь Банк» про визнання електронних торгів, акту реалізації предмету іпотеки, протоколу проведення торгів недійсними. Ухвалою судді від 25.06.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Надано позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви. 09.07.2020 року позивачем подано позов до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., ДП «СЕТАМ», [PERSON] , третя особа АТ „Креді Агріколь Банк про визнання електронних торгів, акту реалізації предмету іпотеки, протоколу проведення торгів недійсними. Ухвалою судді від 13.07.2020 року прийнято до розгляду вищезазначений позов. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 27.01.2021 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано уточнену позовну заяву про визнання електронних торгів, акту реалізації предмету іпотеки, протоколу проведення торгів недійсними, та скасування рішення нотаріуса. Ухвалою суду від 03.03.2021 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] в особі представника [PERSON] про визнання електронних торгів, акту реалізації предмету іпотеки, протоколу проведення торгів недійсними, та скасування рішення нотаріуса. В уточненій позовній заяві позивач просить: - Визнати електронні торги проведені ДП «СЕТАМ», Акт реалізації предмету іпотеки у виконавчому провадженні ВП №60839622 від 01.06.2020 року, Протокол №481642 про проведення електронних торгів від 25.05.2020 року щодо продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] недійсними; - Скасувати рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. щодо державної реєстрації прав та обмежень (з відкриттям розділу) індексний номер 52720857 від 18.06.2020 року. В обґрунтування позову вказує наступне. 25.05.2020 року ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги за наслідками яких продано однокімнатну квартиру [ADDRESS] , власником якої є позивач [PERSON] .. Вважає, що торги проведено з порушенням діючого законодавства. Вказана квартира є єдиним нерухомим майном позивача, у якій остання постійно мешкає. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2014 року у справі №335/1218/13-ц встановлено, що у 2007 року між ПАТ „Креді Агріколь банк та позивачем був укладений кредитний договір у доларах США. Також, між ПАТ „Креді Агріколь Банк та позивачем в забезпечення виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором був укладений договір іпотеки, предметом договору є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що\~\~належить відповідачу на праві власності. Відповідно до ч.1 п.9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо \~законом встановлено\~заборону щодо\~звернення стягнення\~на майно\~чи кошти\~боржника,\~якщо в\~нього відсутнє\~інше майно\~чи кошти.\~ У позивача тільки одне майно квартира, в якій позивач мешкає. Також позивач посилається на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і вважає, що приватний виконавець повинен був повернути виконавчий лист стягувачу. Позивач посилається на те, що 24.02.2020 отримано повідомлення відносно оцінки майна, належного позивачу, а саме квартири [ADDRESS] , в якому ринкова вартість квартири була визначена у сумі 445 273,00 грн. Позивач ставить під сумнів обрані суб`єктом оціночної діяльності підходи для визначення вартості квартири. Вважає, що процедура оцінки майна була проведена з порушенням законодавства, та вартість оцінки є заниженою та не відповідає ринковій вартості, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював огляд об`єкту оцінки, що в сою чергу зробило неможливим оцінити технічний та жилий стан об`єкту. Крім того в матеріалах виконавчого провадження відсуне підтвердження про повідомлення боржника відносно відкриття виконавчого провадження, що робить неможливим проведення в подальшому будь-яких виконавчих дій. Крім того зазначає, що 05.03.2020 року позивачем отримано простою поштою лист повідомлення ДП «СЕТАМ», в якому вказується про реалізацію предмету іпотеки шляхом проведення електронних торгів. Однак передача предмета іпотеки на торги є неправомірним у зв`язку з тим, що 15.08.2019 державною виконавчою службою було відкрито провадження, де стягувачем зазначено Концерн «МТМ», а боржником [PERSON] .. Також вказує, що 10.12.2019 року приватним виконавцем Проценко Д.Ю. було відкрито виконавче провадження №60839622. 04.02.2020 призначено суб`єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості нерухомого майна однокімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до листа ДП «СЕТАМ», торги було призначено на 20.03.2020 року з початковою вартістю 445\~273,00. Торги не відбулись. Приватним виконавцем було знижено вартість вказаної квартири до 356218,40 грн. та майно передано на повторні торги. Про це стало відомо з отримання 19.05.2020 року листа від ДП «СЕТАМ» простою кореспонденцією. Відповідно до ч.1 ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження», не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків від його оціночної вартості. 85 відсотків від початкової вартості становить 378\~482,05 грн., але приватним виконавцем квартиру виставлено на торги за ціною 356\~218,40, що є неправомірним. Крім того, 17.03.2020 року набув чинності ЗУ №530 ІХ, яким, відповідно до абз.5 п.3 ч.5 прикінцевих положень встановлено, що не допускається звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії карантину. Зазначена квартира є предметом іпотеки, тому відповідно до п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист повинен був повернутий стягувачу, оскільки законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що приватний виконавець не мав права передавати на торги та продавати спірну квартиру, а ДП «СЕТАМ» - проводити торги. 31.03.2021 року відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. подано відзив на уточнений позов, у якому вказує, що з позовними вимогами не погоджується у повному обсязі з наступних підстав. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх порушених прав чи інтересів. Позивач повинна довести належними та допустимими доказами, що відбулося порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5 при проведенні електронних торгів; ці порушення вплили на результати торгів; законні інтереси позивача порушені. Жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача такими порушеннями у позові не доведено. З позовної заяви та доданих документів вбачається, що позивач жодним чином не довів незаконність проведення електронних торгів. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 31.03.2021 року представником відповідача [PERSON] , - адвокатом Вишняковою І.О., подано відзив на уточнений позов у якому вказує, що з позовними вимогами не погоджується у повному обсязі з наступних підстав. Посилання позивача на положення ЗУ „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті є таким, що не може бути застосований у даному випадку. Вказаний закон передбачає обмеження до його застосування, зокрема, звернення на приміщення може бути здійснено якщо житло не використовується як місце проживання, але позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту проживання в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до положень чинного законодавства приватним виконавцем 10.12.2019 року було направлено запит щодо зареєстрованих у вказаній квартирі осіб. Згідно відповіді юридичного відділу Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 16.12.2019, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, встановлено, що зареєстровані особи у вказаній квартирі відсутні. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.06.2007 року, позивачем було придбано квартиру [ADDRESS] , якав період з 26.11.2019 року по 26.06.2020 року була передана в оренду, що підтверджується договором оренди жилого приміщення від 27.10.2019 року, укладеного представником позивача [PERSON] , що свідчить про можливість позивача проживати у іншому житловому приміщенні на момент реалізації квартири [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження, у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника, але такої згоди досягнуто не було, з підстав відмови позивача, про що відповідним листом було повідомлено приватного виконавця. Також позивач, як сторона виконавчого провадження не скористалась своїми правами щодо визначення вартості майна. Враховуючи викладене, представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач ДП «СЕТАМ» відзив на позов не подавав. Представник третьої особи АТ „Креді Агріколь Банк надав письмові пояснення у яких просить відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості. Ухвалою суду від 06.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду справи по суті. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП №60839622, відкритого на підставі виконавчого листа №335/1218/13-ц. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав та наполягав на його задоволенні, з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Відповідач приватний виконавець Проценко Д.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Вишнякова І.О. проти задоволення позову заперечували з підстав викладених у відзиві на уточнений позов. Просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач ДП „СЕТАМ в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Представник третьої особи АТ „Креді Агріколь Банк просив в задоволенні позову відмовити з підстав необґрунтованості заявлених позовних вимог. Заслухавши доводи сторін та третьої особи, дослідивши і вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України,\~\~ кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). З наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що\~08.06.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк» правонаступником якого є АТ „Креді Агріколь Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 498/700921. Згідно умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 44200 доларів США, строком до 07.06.2027 року, а остання зобов`язалась повернути кредит у повному обсязі, сплатити нараховані проценти, комісійну винагороду, можливі штрафні санкції, що визначені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань, передбачених вищезазначеним кредитним договором, 08.06.2007 року було укладено договір іпотеки № 50, згідно якого предметом договору є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться у [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2014 року позовні вимоги ПАТ „Креді Агріколь Банк задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 458806,27 грн., а також судові витрати, які складаються з витрат по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн. та витрати пов`язані з ІТЗ розгляду справи у розмірі 120 грн. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21.05.2014 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2014 року залишено без змін. 20.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області, [PERSON] при примусовому виконання виконавчого документа № 335/1218/13-ц винесено постанову про арешт майна боржника, а саме однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 04.02.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. постановою призначив суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у виконавчому провадженні [PERSON] , якого зобов`язано надати письмовий звіт з експертної оцінки описаного та арештованого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Зі звіту № 03-02-2020 від 09.02.2020 року про оцінку та визначення ринкової вартості житлової однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] вбачається, що вартість вищезазначеної квартири становить 445273 грн. без урахування ПДВ. 17.02.2020 року учасникам виконавчого провадження приватним виконавцем направлено повідомлення про оцінку майна, зазначено, що за вказаною ціною майно буде передано на реалізацію у встановленому чинним законодавством України порядку. 19.02.2020 року приватним виконавцем сформовано заявку на реалізацію арештованого майна до ДП «СЕТАМ» - однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] .. На виконання абзацу четвертого п. 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2831/5, ДП «СЕТАМ» повідомило учасникам виконавчого провадження відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, зокрема: реєстраційний номер лота, відомості про предмет іпотеки, день та час проведення електронних торгів, початкову ціну продажу майна. Торги з реалізації зазначеного майна, які мали відбутися 22.04.2020 року відповідно до протоколу 476324 не відбулись у зв`язку так як від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. На виконання абзацу четвертого п. 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2831/5, ДП «СЕТАМ» повідомило учасникам виконавчого провадження відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, зокрема: реєстраційний номер лота, відомості про предмет іпотеки, день та час проведення електронних торгів, початкову ціну продажу майна. ДП «СЕТАМ було проведено уцінку майна та 25.05.2020 року було реалізовано майна боржника на електронних торгах, про що сформовано протокол проведення електронних торгів №481642 від 25.05.2020 по лоту №418827. Переможець торгів [PERSON] Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі № 742/3070/18 (провадження № 61-628св20) зазначено, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Вимоги про визнання недійсним і скасування протоколу проведення електронних торгів та визнання недійсним правочину купівлі-продажу спірного майна є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки відновлення прав позивача охоплюється заявленою позивачем вимогою про визнання недійсними прилюдних торгів». Таким чином цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року у справі №727/10017/18 (провадження № 61-7337св21) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі №233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) зазначено, що «оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - Акта про проведені електронні торги (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)). З огляду на наведене неналежними та неефективними є відповідні дві вимоги позивача. Крім того, видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) є передбаченою пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» окремою нотаріальною дією, спрямованою на посвідчення відповідного права переможця аукціону, тобто є юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину. На відміну від дій із нотаріального посвідчення правочинів, нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не встановлює дійсні наміри сторін до вчинення правочину, відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а перевіряє тільки факт набуття права власності на нерухоме майно конкретним набувачем і підтвердження цього права внаслідок проведення прилюдних торгів. Визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить ні інтерес кредитора, ні такий же інтерес самого боржника. Цей документ не породжує жодного права. Тому позовна вимога про скасування рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. щодо державної реєстрації прав та обмежень (з відкриттям розділу) індексний номер 52720857 від 18.06.2020 року» не є належним способом захисту (пункти 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21). Враховуючи вищевикладене, вимоги про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акта реалізації предмета іпотеки та скасування рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. щодо державної реєстрації прав та обмежень є не належними (неефективними) способами захисту. У зв`язку з цим у задоволенні вказаних вимог належить відмовити саме з цієї підстави. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2023 року у справі №727/5112/20. Належним способом захисту прав і законних інтересів позивача є визнання електронних торгів недійсними, а інші позовні вимоги про визнання недійсним та/або скасування протоколу проведення електронних торгів, акту реалізації предмета іпотеки, скасування рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. щодо державної реєстрації прав та обмежень є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки відновлення прав особи, яка оспорює правочин купівлі-продажу майна з електронних торгів, охоплюється вимогою про визнання торгів недійсними. Поряд із цим, зміст першої позовної вимоги містить належний (ефективний) спосіб захисту, так як позивач ставить питання про визнання недійсними електронних торгів, проведених ДП „СЕТАМ 25.05.2020 року, тому суд надає оцінку зазначеним у позові підставам для визначення наявності або відсутності порушень при проведенні електронних торгів та для вирішення питання чи мають порушення вплив на дійсність цих торгів. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Відповідно до статей 215, 216 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватноправова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18). За змістом частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно із частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19). Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц, зазначено, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок). Підставою для пред`явлення позову про визнання електронних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Сукупність цих обставин стороною позивача під час розгляду справи не доведена, зокрема, не надано належних і допустимих доказів того, що зазначені позивачем у позовній заяві порушення вплинули на результат електронних торгів. Суд зауважує, що доводи позивача викладені у позові були предметом судового розгляду у справі №335/1218/13-ц на стадії виконавчого провадження і визнавались судами як першої так і апеляційної інстанції за скаргами позивача на дії приватного виконавця такими, що не підлягають задоволенню. На час передачі спірного майна на електронні торги вказані судові рішення у вказаній справі були чинними. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, Виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації нерухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. У своїй постанові від 11.01.2023 року в справі №522/18088/18 Верховний Суд вказав, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню у порядку, передбаченому цим Законом. Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що порушення, допущені приватним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, можуть бути підставою для визнання зазначених торгів недійсними. У постановах Верховного Суду від 21.06.2023 року в справі №369/5218/19 та від 07.06.2022 року в справі №487/4684/20 зазначено, що дії приватного виконавця у виконавчому провадженні мають самостійний спосіб оскарження та, відповідно, не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. В даному випадку суд не надає оцінки рішенням, діям, бездіяльності приватного виконавця при здійсненні ним своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, оскільки оцінка реалізації таких повноважень до призначення електронних торгів не може бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. У постанові від 18.11.2015 року у справі № 6-1884цс15 Верховний Суд України зазначив, що дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Проте сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів, повинно бути встановлене порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Таку саму правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10 липня 2019 року у справі № 462/2232/16 та від 24.01.2023 року у справі №522/10845/19. Встановлені судом обставини не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення прав і законних інтересів позивача внаслідок проведення електронних торгів. Отже, наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсними протоколу та акта про проведені електронні торги та скасування рішення нотаріуса позивачем належними та допустимими доказами не доведено. Враховуючи вищевикладене в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~1) у разі задоволення позову - на відповідача;\~2) у разі відмови в позові - на позивача;\~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed