Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

у червні 2023 року [PERSON] звернувся у суд з позовом про визнання шлюбу недійсним. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 24.10.1990 року Бершадським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області був зроблений актовий запис про шлюб №18 між [PERSON] (відповідачем у справі) та [PERSON] (батьком позивача). [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 1137/17 щодо майна [PERSON] . Позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] були родом з одного регіону (Бершадського району Вінницької області) та уклали шлюб без наміру створити сім"ю, а з метою можливості стати на квартирний облік та отримати житло в м. Києві. Позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON] не вели спільного господарства, майна разом не придбавали, проживали та були зареєстровані за різними адресами. Відповідач проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] - [ADDRESS] . Оскільки відповідач та [PERSON] , на думку позивача, уклали шлюб без наміру створити сім"ю та набути обов"язків подружжя, що безпосередньо зачіпає права та інтереси позивача, як спадкоємця і визначає обсяг спадщини за батьком, [PERSON] просить визнати недійсним шлюб, зареєстрований 24.10.1990 року Бершадським відділом державної реєстрації актів цивільног стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №18 , укладений між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 23) 10 липня 2023 року відповідач [PERSON] надіслала до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 32) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не довів свої позовні вимоги, не надав суду належних доказів на підтвердження своїх міркувань, а посилання позивача на те, що шлюб був зареєстрований з метою стати на квартирний облік та отримати житло в м. Києві є надуманими. Зазначає, що 24.10.1990 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Шлюб був укладений саме з метою створення сім"ї та спільного проживання подружжя. Також відповідач зазначає, що позивач не приймав спадщину після смерті його батька [PERSON] , відмовився від її прийняття на користь сестер, тому його права не були порушені. Просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 34 500 грн. 20.07.2024 року позивач [PERSON] надіслав відповідь на відзив. (а.с. 73)Просить задовольнити позов. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. (а.с. 83) В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення. Третя особа - Бершадський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надіслала клопотання про судовий розгляд без їх участі. (а.с. 31) Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача та свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.1990 року [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] після реєстрації шлюбу) одружилися, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.10.1990 року. (а.с. 41) [INFO] у них народилася донька [PERSON] (а.с. 42) В подальшому вона вийшла заміж, у зв"язку з чим змінила прізвище на " [PERSON] ". [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2017 року. (а.с. 6) Згідно із частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцієюі законами України. Згідно із статтею 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24 - 26 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Відповідно до абзацу 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач уклала шлюб без намірів створити сім`ю, тобто шлюб носив фіктивний характер. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16ц. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , померлого [INFO] . Звертаючись у суд з даними позовом, [PERSON] зазначає, що [PERSON] та [PERSON] були родом з одного регіону (Бершадського району Вінницької області) та уклали шлюб без наміру створити сім"ю та набути обов"язків подружжя, а з метою можливості стати на квартирний облік та отримати житло в м. Києві. Позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON] не вели спільного господарства, майна разом не придбавали, проживали та були зареєстровані за різними адресами. Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 31 липня 1991 року [PERSON] отримав ордер №27563 серія Б на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , на сім"ю з двох осіб - він та донька [PERSON] (а.с. 43) Суд вважає, що самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу для відповідача було отримання житлового приміщення за вказаною адресою, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним відповідно до ст. 40 СК України. З матеріалів справи вбачається, що: - з 03 жовтня 1991 року по 14 липня 2011 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , - з 21 листопада 1991 року по 14 липня 2011 року [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , - з 14 липня 2011 року по 01 грудня 2011 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , - з 14 липня 2011 року по 01 грудня 2011 року [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , - починаючи з 06 грудня 2011 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] також проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] . На підтвердження доводів спільного проживання сім"ї відповідач надала декілька фотографій, з яких вбачається, що вони разом відвідували родичів, відзначали святкові події, що в цілому свідчить про спільне подружнє проживання, а також те, що позивач сам бачив ці всі обставини та безпосередньо особисто неодноразово гостював у подружжя [PERSON] . (а.с. 48-52) Також судом встановлено, що у відповідача [PERSON] залишилися оригінали документів [PERSON] , його банківські картки, копії яких надано до суду. (а.с.53-54) Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт створення сім"ї та спільного проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] . Аналізуючи надані докази та покази свідків, зокрема, сторони відповідача, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують відсутність у [PERSON] та [PERSON] наміру створити сім`ю та набути прав і обов`язків подружжя. Навпаки, покази свідків сторони відповідача є послідовними, частина свідків була сусідами подружжя [PERSON] по місцю їх спільного проживання. Свідки описали обставини спільного побуту та поведінки [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини. Таким чином, позивач не довів відсутності у подружжя [PERSON] та [PERSON] реального наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя. Зокрема, [PERSON] та [PERSON] при укладенні шлюбу не мали для цього перешкод, визначених законом, зареєстрували шлюб у відповідному державному органі, мали намір створити сім`ю та після реєстрації шлюбу проживали як подружжя, набули взаємних прав та обов`язків подружжя. Також, звертаючись у суд з даним позовом, позивач вказав, що оскільки відповідач та [PERSON] уклали шлюб без наміру створити сім"ю та набути обов"язків подружжя, це безпосередньо зачіпає його права та інтереси як спадкоємця і визначає обсяг спадщини за батьком. Згідно ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв"язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року постановлено зобов`язати посадових осіб Дванадцятої київської державної нотаріальної контори надати суду засвідчену належним чином копію спадкової справи № 1137/17 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . (а.с. 91) З матеріалів спадкової справи №1137/17 (а.с. 104) вбачається, що позивач [PERSON] 02 жовтня 2017 року подав до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належного йому спадкового майна після смерті його батька [PERSON] на користь дочок померлого [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. (а.с. 117) 06.07.2018 року Дванадцята київська державна нотаріальна контора видала свідоцтва про право на спадщину за законом на ім"я [PERSON] та [PERSON] щодо спадкового майна. (а.с. 143, 145, 149). Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивач не довів свої позовні вимоги, оскільки не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх міркувань, а самі по собі посилання позивача на те, що шлюб був зареєстрований з метою стати на квартирний облік та отримати житло в м. Києві є надуманими та не дає підстав для визнання шлюбу недійсним. Надані позивачем Акт №21 від 15.02.2022 року, виданий ЖЕД №2, та довідка №518 від 09.08.2017 року, видана П"ятківською сільрадою, не приймаються судом до уваги, оскільки не стосуються обставин укладення оспорюваного шлюбу та не свідчать про його фіктивність. Таким чином, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Відповідач [PERSON] просить стягнути з позивача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 34 500 грн. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду письмові докази. З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2023 року мід АБ "Кравець" та відповідачем був укладений договір №29/06 про надання правової (адвокатської) допомог, згідно п. 1.1 якого клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов"язання надавати клієнту правничу (адвокатську) допомогу щодо представництва, захисту прав та інтересів клієнта у справі №752/11448/23. (а.с. 58) Згідно п. 3.3 договору, клієнт зобов"язаний оплатити послуги, передбачені в п. 1.1 договору в такому порядку та розмірі: - ведення справи № 752/11448/23 в суді першої інстанції оплачуються в такому порядку: попередня оплата в розмірі 8 500 грн., оплата кожного судового засідання по справі в розмірі 2 000 грн., оплата по завершенню розгляду справи в суді першої інстанції 20 000 грн., -здійснюється після набрання судом рішенням по справі законної сили протягом тридцяти днів. В судових засіданнях приймав участь адвокат Кравець Д.М., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 04.09.2015 року (а.с. 62), ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1419658 (а.с. 63). 04 липня 2023 року відповідачем на підставі рахунку №29/06 від 29.06.2023 року було опачено послуги АБ "Кравець" в розмірі 8 500 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 04.07.2023 року. (а.с. 61) Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача не подавались заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про співмірність розміру витрат на правничу допомогу, визначену відповідачем. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 34 500 грн. з позивача на користь відповідача підлягає задоволенню.

Outcome: approved