Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 20 грудня 2014 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Нижньоселищенської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 25. Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Діти знаходяться на спільному утриманні сторін. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та в подальшому на виховання дітей, постійні суперечки та розбіжності у поглядах на життя. Шлюбні відносини сторін припинені більше року. Позивачка переконана, що подальше збереження шлюбу не можливе та суперечитиме її інтересам. Враховуючи вищевикладене, просить суд шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований виконавчим комітетом Нижньоселищенської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №25, розірвати; після розірвання шлюбу залишити її прізвище « [PERSON] ». Відповідно ч.2-6 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема те, що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, які згідно ч.3 ст.274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та за наявними у справі матеріалами. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зазначила, що твердо бажає розірвати шлюб, у зв`язку з чим просить терміну для примирення не надавати. Вказала на те, що вона категорично заперечує проти збереження шлюбу. На виконання ухвали про відкриття провадження у справі відповідачем подано заяву, згідно якої [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечує та просить суд надати їм строк на примирення 6 місяців. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому\~\~ 30 травня 2017 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №88, видане Хустським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №88. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 травня 2020 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Зважаючи на те, що позивачка категорично заперечує можливість спільного життя з\~ відповідачем та примирення вважає неможливим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання часу для примирення сторін, оскільки таке суперечитиме інтересам позивачки та моральним засадам. За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення сторін у справі слід відмовити. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сім`я розпалася та існує лише формально. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved