Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

14 червня 2024 до Ленінського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини з інвалідністю [PERSON] , [INFO] та аліментів на утримання дружини [PERSON] , з якою проживає дитина з інвалідністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 02.10.2010 року позивачка перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №294. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи №1308-7001936491 від 05.12.2023, довідкою №1308-7001936483 від 05.12.2023. Подружжя перебуває у шлюбі, проте нині проживає окремо. Відповідно до медичного висновку №37 ВП «Лікарня Князя Лева» дитина [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю. Дитина має розлади психіки внаслідок органічного ураження головного мозку з мовленнєвими (ЗНМ 1 рівня), когнітивними, емоційно-вольовими та поведінковими порушеннями аутичного кола. Порушена соціальна адаптація. Код за МКХ-10: - F06.8. Дитина потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування, тому розмір аліментів який підлягає стягненню повинен бути достатнім для належного догляду за дитиною. Сімейним кодексом визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю. На даний час позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином. Будь-якого іншого заробітку (доходу) не має, а відповідач працює та має змогу сплачувати аліменти на її утримання як дружини з якою проживає дитина з інвалідністю, але добровільно такої допомоги не надає. Тому позивачка змушена звернутися до суду з метою визначення та затвердження розміру аліментів. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 6000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 04.04.2024 року, та аліменти на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю в сумі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 04.04.2024 року, і на весь час проживання та опікування дитиною - інвалідом. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Сторони в судове засідання не з`явилися, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстрований 02.10.2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №294. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2024 року у справі №334/5588/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи №1308-7001936491 від 05.12.2023, довідкою №1308-7001936483 від 05.12.2023. Відповідно до медичного висновку №37 ВП «Лікарня Князя Лева» дитина [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю. Дитина має розлади психіки внаслідок органічного ураження головного мозку з мовленнєвими (ЗНМ 1 рівня), когнітивними, емоційно-вольовими та поведінковими порушеннями аутичного кола. Порушена соціальна адаптація. Код за МКХ-10: - F06.8. У зв`язку із хворобою, дитині необхідні реабілітаційні заходи, щоб його стан не погіршувався. Їх не можливо здійснити без присутності позивачки, тому в неї відсутня можливість займатися своєю трудовою діяльністю, тобто самостійно утримувати себе. Вона щомісячно отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, однак розмір зазначеної допомоги недостатній для повноцінного лікування та забезпечення умов проживання малолітнього сина\~ [PERSON] , [INFO] . Відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак не надає матеріальну допомогу в достатньому розмірі. Також, рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягнуто з\~ [PERSON] \~аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до статей 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 №2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Суд враховує, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України. Положення ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пункт 1 ч.1 ст. 3 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В той же час, суд враховує те, що при ухваленні рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, не були враховані інтереси щодо утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920,00 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з вимог\~ст. 182 СК України\~і враховує стан здоров`я та матеріальне становище малолітньої дитини, матеріальне становище позивачки та матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, і приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд вважає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 81\~ЦПК України\~позивачем не надано доказів можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 6000,00 гривень щомісячно. Також, слід зазначити, що визначений судом розмір аліментів забезпечить належне утримання малолітньої дитини та відповідає можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу . З урахуванням зазначених обставин, інтересів дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, приймаючи до уваги положення ст.11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає\~задоволенню частково. Також, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 2000,00 гривень щомісячно протягом всього часу її проживання з дитиною з інвалідністю [PERSON] , [INFO] та опікування нею. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дружини забезпечить матеріальну підтримку дружині та буде пропорційним по відношенню до сторін. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд звертає увагу, що\~стаття 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі\~п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1211,20 гривень за кожну вимогу, а всього 2422,40 гривень.

Outcome: partial