Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500831756 у розмірі 512578,99 грн. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22.01.2024 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач, в обґрунтування позовних вимог , зазначив, що 10.06.2020 року між [PERSON] та AT «Альфа Банк» було укладено угоду про надання споживчого кредиту №500831756, відповідно до умов якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, але позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, наслідок чого станом на 08.08.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 512578,99 грн. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, дану вимогу залишено відповідачем без відповідного реагування. Тому, просить у судовому порядку стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 500831756 у розмірі 512578,99 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 7688,68 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити . Відповідач у судове засідання не з`явився, також направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає у повному обсязі, просить не стягувати з нього судовий збір, оскільки є інвалідом 2 групи довічно, відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 17.02.2021 року. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне . Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд відповідно до ст. 13 ЦПК України. Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до ст. 11 ЦК України . Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості відповідно до ст. 627 ЦК України. Як вбачається з Витягу з державного реєстру банків , 01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» . Судом встановлено, що 10.06.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500831756, шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту, відповідно до якої відповідач отримав споживчий кредит готівкою в сумі 380918,56 грн. на строк 84 місяців , дата повернення 11.06.2027 року, що підтверджується копією оферти, копією паспорту споживчого кредиту . Згідно розділу 3 Оферти кредит видавався позичальнику для власних потреб у загальній сумі 380918,56 грн., шляхом переказу на його рахунок № [NUMBER] , відкритий у АТ «Альфа-банк». Встановлено, що 10.06.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було підписано акцепт пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення угоди про надання споживчого кредиту . Так, відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг , який є невід`ємною частиною договору, відповідач зобов`язується здійснювати щомісячні платежі по 11408,54 грн. до 03 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту. Встановлено, що 11.06.2020 року грошові кошти в розмірі 380918,56 грн. були перераховані банком відповідачу, згідно кредитного договору № 500831756 від 11.06.2020 року, що підтверджується копією меморіального ордера № 531763. Встановлено, що акцепт позичальником [PERSON] здійснено 11.06.2020 року, шляхом підписання електронним цифровим підписом, що підтверджується довідкою про ідентифікацію . За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у анкеті-заяві підтвердила укладення між нею та банком договору, на умовах викладених в публічній пропозиції. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). Зі змісту зазначеного кредитного договору встановлено, що [PERSON] підтвердив своїм електронним підписом, що згоден з публічною пропозицією АТ «Альфа-Банк» на укладення угоди про надання кредиту. У оферті та акцепті визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Додатком № 1 до угоди про надання кредиту № 500831756 від 10.06.2020 року є узгоджений сторонами графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг. Отже, встановлено, що вказаний кредитний договір №500831756 від 10.06.2020 року між АТ «Сенс Банк» та [PERSON] підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 30.09.2022 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З наданого позивачем розрахунку , вбачається, що заборгованість за договором станом на 08.08.2023 року становить 512578,99 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 347018,47 грн., заборгованості за відсотками - 165560,52 грн., згідно якого відповідач погашав заборгованість по тілу кредиту, але з порушенням строку та розміру мінімальних платежів, встановлених графіком погашення заборгованості, що було неналежним виконанням умов договору. Також, позивач АТ «Сенс банк» направив відповідачу досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 500831756 від 10.06.2020 року, що підтверджується списком згрупованих відправлень Укрпошта Стандарт та описом вкладення у цінний лист , в якій банк повідомив розмір боргу, попередив про необхідність його повернення, протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги та попередив про подання позову до суду в разі невиконання даної вимоги, проте, вимога залишена без виконання. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до ст. 612 ЦК України . Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] з умовами договору був ознайомлений, підписав договір і отримав кредит, що також підтверджується наданою випискою по рахунку відповідача, однак умови договору порушив. Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення. Тому, суд вважає, що підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Відповідно до ч. 1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданих позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Частиною 6\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що компенсація учаснику справи понесених ним судових витрат за рахунок держави здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим слід звернути увагу, що така норма має загальний характер і стосується компенсації всіх видів судових витрат, передбачених\~ст. 133 ЦПК України. Натомість, судовий збір є окремим видом судових витрат і порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2\~ст. 133 ЦПК України). Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір»\~врегульовані питання повернення судового збору. За змістом даної статті закону передбачено, що, у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (тотожне за змістом правило передбачено і ч. 1\~ст. 142 ЦПК). Процедурні аспекти порядку повернення суми сплаченого судового збору врегульовані\~наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів». \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~пенсійного \~посвідчення \~серії [NUMBER] \~від 17.02.2021\~року \~вбачається ,\~що [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно , тому у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України суд повертає позивачу судові витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (100%) в розмірі 7688,68 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України .

Outcome: approved