Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

13.06.2024 представниця МТСБУ за довіреністю Тодавчич С.М. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу понесені витрати у розмірі 41\~235,00 грн. та судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 30.03.2022 о 12 год. 05 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] , в Черкаській області на дорозі М-05-Київ-Одеса, допустив зіткнення з транспортним засобом «AUDI», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.06.2022 по справі № 712/2489/22. Згідно Звіту № А04-14 з визначення розміру збитків завданих ушкодженням транспортного засобу від 27.04.2022, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , розмір завданих збитків власнику автомобіля AUDI», д.н.з. [NUMBER] , становить 45\~935,55 грн. З метою відшкодування збитків власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ, яке 06.09.2022 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 39 535,00 грн. Крім того, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 1\~700,00 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач не відшкодував завдані збитки, МТСБУ вимушене звертатися із даним позовом до суду. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2024 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача за довіреністю Тодавчич С.М. не з`явилася,\~подалазаяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.03.2022 о 12 год. 05 хв., на 21 кілометрі автомобільної дороги Н16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «AUDI», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2022 по справі № 712/2489/22, яка набрала законної сили 21.06.2022, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Частиною 4,\~6\~статті 82\~ЦПК України\~встановлено,\~що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином,\~вина [PERSON] \~ у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не потребує доведенню. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим 31.03.2022 [PERSON] , як власник пошкодженого транспортного засобу «AUDI», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди заподіяної у результаті ДТП, що сталася 30.03.2022. Відповідно до звіту № А04-14 від 27.04.2022, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «AUDI», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП склала 59\~561,00 грн. 08.09.2022 МТСБУ, на підставі довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 1 від 06.09.2022 та Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 07.09.2022, здійснило виплату страхового відшкодування[PERSON] у розмірі 39\~535,00 грн. Крім того, МТСБУ понесло витрати за послуги аваркома (експерта) у розмірі 1 700,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 819301 від 29.04.2022. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положеннями статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно із пунктом 38.2 та пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. З огляду на вищевикладене, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а позивач у встановленому законом порядку відшкодував потерпілій особі завдану відповідачем шкоду, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суму сплаченого відшкодування у розмірі 39\~535,00 грн. та вартість послуг експерта у розмірі 1 700,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 3\~028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved