Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивачі звернулися із вказаним позовом до суду та просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1563/98 від 07.10.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що 07 жовтня 1998 року між між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] у встановленому законом порядку був укладений Договір 1563/98 від 07.10.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . яка має загальну площу 65.3 кв.м. та складається з 3-х кімнат житловою площею 38.0 кв.м., а також: кухні, санвузла, коридорів, комори та улаштованої шафи та який було зареєстроване на Одеській Новій Біржі у «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», реєстраційний № 1563/98 від 07.10.1998 року. Після укладання договору у 1998 році позивачі виконали усі істотні умови договору купівлі - продажу нерухомого майна, а саме, прийняли майно та сплатили за нього відповідачам належну за договором грошову суму. Невизнання за позивачами права власності на зазначену квартиру перешкоджає їм в здійсненні прав та охоронюваних законом інтересів, в тому числі прав власності на житло. Біржове оформлення сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією спірного договору. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] здійснювали право користування та володіння даною квартирою у повному обсязі, сплачували усі комунальні послуги, здійснювали поточний ремонт. Ухвалою суду від 18.07.2024 по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання . Ухвалою суду від 20.09.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивачів-адвокат Салманова Ф.А. надала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Окрім того відповідачі про розгляд справи повідомлявся на офіційному веб-сайті суду. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. З`ясувавши обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Так, судом встановлено, що 07 жовтня 1998 року між членами Одеської нової біржи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір № 1563/96 купівлі-продажу нерухомого майна. У відповідності до п. 1 Договору № 1563/96 від 07.101996 року купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які мешкали за адресою: [ADDRESS] продали, а [PERSON] , [PERSON] , купили квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка має загальну площу 65.3 кв.м. та складається з 3-х кімнат житловою площею 38.0 кв.м., а також: кухні, санвузла, коридорів, комори та улаштованої шафи. Договір купівлі-продажу\~майна у\~відповідності до\~вимог,\~встановленими ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу»,\~зареєстрований на\~Одеській Новій\~Біржі у «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», реєстраційний № 1563/98 від 07.10.1998 року. Під час укладення договору між сторонами було досягнуто згоди і виконані суттєві умови договору. Квартира продана за 54 760 грн., які отримали продавці до підписання договору. Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як нормам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачами права власності на квартиру на підставі такого договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами була звільнена квартира, передані ключі, вони знялися з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивачів правомірні, основані на нормах ст.\~47\~ч.2\~ЦК\~України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки позивачі [PERSON] , [PERSON] придбали вказану вище квартиру у свою власність у відповідачів, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі - продажу. А відповідачі виконали зобов`язання по передачі квартири позивачам. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог\~ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~ст. 47 ЦК України\~(в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Відповідно з п. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно\~ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до\~закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки укладений між позивачами та відповідачами правочин укладено правомочними на те особами, які досягли згоди за всіх істотних умов договору у встановленому законом порядку і у встановленій формі, що дає підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Outcome: approved