Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

В березні 2024р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора, в якому просила суд: - визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свою позовну заяву позивачка обґрунтовувала тим, що приблизно [INFO] помер її батько, [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Позивач звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому позивачка змушена звернутися до суду з відповідною заявою. З заявою про прийняття спадщини позивачка, як спадкоємиць першої черги за законом, звернулася 30 травня 2023р. до державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори, однак, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька, у зв`язку з пропуском визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. На думку позивачки, причина пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька є поважною, оскільки, внаслідок військової агресії російської федерації проти України, вона вимушена була залишити країну в березні 2022р., і повернулася назад лише у вересні 2023р. В грудні 2023р. позивачці зателефонував відповідач і повідомив про смерть її батька, а також зазначив, що він як спадкоємиць за законом (є троюрідним братом померлого), звернувся до третьої особи з заявою про прийняття спадщини. Позивачка за змістом позову зазначала, що ніколи не була знайома з відповідачем, як родичем її померлого батька, і про його існування дізналась лише з телефонної розмови, а також з зазначених обставин вимушена була звернутись до правоохоронних органів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2023р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу в підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання представником позивачки було подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав викладених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, свого представника до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили, відзив на позов та пояснення не подавались. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження позивачки, серія [NUMBER] батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 31 серпня 2007р., позивачкою було зареєстровано шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1625. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - « [PERSON] ». Таким чином, позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , та відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] приблизно помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 грудня 2023р. Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Судом встановлено, що 28 грудня 2023р. позивачка звернулася до третьої особи, з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька. При цьому, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 1303/2023 щодо майна померлого [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини звернувся також і відповідач, який зазначив, що є спадкоємцем за законом, оскільки є троюрідним братом померлого, однак матеріали справи не містять документів, які б підтверджували факт родинних відносин померлого з відповідачем. Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. відмовлено позивачці [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого приблизно 03 червня 2023р. [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що останньою пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька, та у зв`язку з ненаданням документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вказану квартиру. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що через істотні труднощі викликані військовою агресією російської федерації проти України, позивачка вимушена була залишити Україну в березні 2022р., та повернулася лише у вересні 2023р., а тому стороною позивача було пропущено строк, визначений ст. 1270 ЦК України, з поважної причини. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022р. № 164 на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, але не більше ніж на чотири місяці. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (частина друга статті 4 ЦК України). Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (ч. 4 ст. 4 ЦК України). Таким чином кінцевий строк для подання заяви про прийняття спадщини для позивачки було 14 грудня 2022р. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 р. № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Доводами позивачки на поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є посилання на введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та залишення нею в березні 2022р. України. Відповідно до пункту 9 ст. 10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Таким чином, можливо прийняти до уваги доводи позивачки, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022р. № 64/202, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022р. строком на 30 діб. Надалі, Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі на час ухвалення рішення суду по даній цивільній справі. Відповідно до додатку наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022р. № 309 (перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією), датою початку бойових дій в місті Києві є 24 лютого 2022р., а датою завершення бойових дій є 30 березня 2022р. Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що у позивачки наявні поважні, об`єктивні причини пропуску строку для подання нею заяви про прийняття спадщини, пов`язані з істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачкою зазначено поважні причини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 1269 ЦК України, а тому заявлені позовні вимоги про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають частковому задоволенню, а саме з метою захисту прав позивачки, слід визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті її батька, терміном у три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,2 грн.

Outcome: partial