Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

11.09.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] , який був позивачем при розгляді цивільної справи 202/46/24 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Заява надійшла електронною поштою В позовні заяві позивача було заявлено про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. В обґрунтування зазначив, що 04.09.2024 року було завершено судовий розгляд справи за його позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яким його вимоги задоволені . Під час судового розгляду було заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу. Згідно з наданими документами на підтвердження зазначених витрат просив стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14000 гривень. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився. Відповідно до ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідач [PERSON] проти задоволення заяви заперечував. Зазначив, що витрати є необгрунтованими , послуги занадто завищені Вислухавши [PERSON] , дослідивши заяву, надані докази суд прийшов до наступних висновків . Судом, 04.09.2024 року було ухвалено судове рішення в зазначеній справі , яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди \~задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на його користь відшкодування за завдану матеріальну шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу RENAUT LOGAN державний номер [NUMBER] в сумі 32\~698, 10 гривень, 5000 ( п`ять тисяч ) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 37698,10 гривень ( тридцять сім тисяч шістсот дев`яносто гривень,10 копійок). В іншій частині позову відмовлено Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити\~додаткове рішення, \~якщо серед іншого , судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До закінчення судових дебатів позивачем заявлено про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. За правилами статті 137ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц (провадження № 61-9163св22) зазначив, що відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 31 жовтня 2022 року у справі № 236/3503/20-ц (провадження № 61-19531св21). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так , на підтвердження понесених судових витрат позивач надав договір про надання правничої допомоги, акти прийому-передачі наданих послуг, копії платіжних документів про оплату гонорару адвоката на загальну суму 14000 грн. Із цих коштів 10000 гривень гонорар за складання та подання позовної заяви , виходячи із розрахунку витрат 5 годин , при вартості 1 години роботи 2000 грн. Решта 4 тис гривень за безпосередню участь в розгляді справи - по 2000 грн. за кожне судове засідання . Суд вважає, що витрати на консультаційні послугу підготовку позову в сумі 10000 грн. не відповідають складності справи та критерію розумності їх розміру. Справа є типовою і обґрунтованою на складання позовної заяви та подання її до суду суд вважає суму 5000 гривень. Також суд вважає неспівмірними складності справи та витраченому часу суми гонорару за участь в судових засіданнях. Із аналізу договору про надання послуг та доданих документів на підтвердження понесених витрат одна година часу роботи адвоката становить 2000 гривень. Адвокат як представник позивача безпосередньо приймала участь в двох судових засіданнях 8.07.2024 (37 хвилин) та 4.09.2024 року (28 хвилин) . Таким чином , виходячи із погодинної оплати зазначеної в договорі та актах виконаних робіт за реально витрачений час в судових засіданнях підлягає стягненню 2167 грн ( 65хв*2000/60 хв) Таким чином , суд вважає доведеними реальні витрати на професійну правничу допомогу 5000+ 2167= 7\~167 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позовні вимоги задоволено на 79 % від заявлених вимог, тому відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5662 грн.

Outcome: partial