Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

У квітні 2024 року позивач Приватне акціонерне товариство (далі - ПрАТ) «ДТЕК Київські Електромережі» (представник М.С. Кирилов а.с.8), звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , у прохальній частини позову просить суд стягнути з відповідача 4 622,24 грн. - вартість спожитої електричної енергії; стягнути 3 066,63 грн. - 3% річних та інфляційної складової боргу; 3 028,00 грн. - судового збору; здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу на підставі доказів, яку будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення У позові зазначається, що позивач за місцем свого проживання є споживачем електричної енергії, але користуючись послугами з постачання електроенергії, не у повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості за спожиту електроенергію. Станом на 01 січня 2019 року на контрольних показниках 062444 кВ/год.за спожиту електричну енергію виникла заборгованість у розмірі 4 622,24 грн. Станом на 01 січня 2024 року сума заборгованості відповідачем не сплачена. За текстом позову зазначено, що орієнтований, попередній розрахунок на день звернення витрат на професійну правничу допомогу складає 10 000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення позивача про розгляд справи здійснювалось шляхом направлення копій ухвали суду, позову з додатками за адресою реєстрації відповідача, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №546837 від 17 квітня 2024 року (а.с.35). Поштове відправлення було вручено, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.40). Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21 березня 1991 року (а.с.35). 21 жовтня 2016 року між [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та ПАТ «Київенерго» було укладено договір про користування електричною енергією №04129117404 (а.с.26). 21 грудня 2017 року [PERSON] на ім`я начальника Центру з розрахунків електричної енергії [PERSON] , було спрямовано заяву, в якій він просив розстрочити заборгованість за спожиту електроенергію на суму 7703,00 грн. протягом 12 місяців, того ж дня між ПАТ «Київенерго» та [PERSON] було укладено угоду про розстрочення сплати заборгованості за договором про користування електричною енергією №04129117404 від 29 вересня 2016 року (а.с.28,29-30) За вказаною адресою, де споживається електрична енергія відповідачем, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ; лічильник № 0996405, дата установки - 30 червня 2009 року (а.с.22-24). Як вбачається із згрупованої відомості наданих споживачем показників приладу обліку, показання лічильника 0996405 (за адресою: [ADDRESS] ) станом на 31 грудня 2018 року - «062444» (а.с. 23 на звороті). Правовідносини на час виникнення спору між сторонами із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Правила роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до комунальних послуг, зокрема, відносяться послуги з постачання електричної енергії. Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії». (ПРРЕЕ). Постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 «Про затвердження Правил користування електричною енергію для населення», постанова втратила чинність постановою Кабінету України від 20 червня 2018 року № 502. (ПКЕЕН). Станом на день подання позовної заяви [PERSON] є користувачем (споживачем електричної енергії), будь-яких змін щодо власника квартири за вищевказаною адресою до позивача не надходило, відповідач від послуг з електропостачання не відмовлявся та не відключався. Згідно з пп. 2) п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електроенергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У відповідності до п. 4.10 ПРРЕЕ побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Згідно до п. 4.12 ПРРЕЕ плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується, зокрема, протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Судом встановлено, що станом на 01 січня 2024 року, за період з січня 2019 року по грудень (включно) 2023 року борг відповідача за особовим рахунком № [NUMBER] за спожиту електричну енергію становить 4 622,24 грн., розрахунок інфляційної складової та 3% річних позивачем наведено за такий же період (а.с.21). На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення 3% річних та інфляційної складової боргу за час прострочення оплати за спожиту електричну енергію, яка розрахована позивачем з урахуванням положень ст.625 Цивільного кодексу України. Однак, суд не погоджується з періодом за який позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати, виходячи з наступного. Постановою Кабінетом Міністрів України від 05 березня 2022 року №206, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України постановив: установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Як вказано вище, відповідно до розрахунку заборгованості стороною позивача нараховано 3% річних та інфляційної складової боргу за період з січня 2019 року до грудня (включно) 2023 року. Таким чином, 3% річних та інфляційної складової боргу мають бути розраховані з наступного дня після виникнення заборгованості по 24 лютого 2022 року, та отже, інфляційні збитки, які підлягають стягненню з відповідача, будуть становити 1049,24 грн. та 427,72 грн. 3% річних. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, підлягає частковому задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» судовий збір від пропорційно від задоволених вимог, що становить 2402,11 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial