Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , із серпня 2017 року до 27.12.2023року, однією сім`єю більше п`яти років. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер вітчим заявника - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Інша 1/2 частка квартири належить [PERSON] . Вітчим заявника [PERSON] та мати заявника [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1979р., [PERSON] своїх дітей не мав, та виховував з заявника, як свого сина. Заявник постійно проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Вказану квартиру [ADDRESS] [PERSON] отримав згідно ордеру №4799 від 13.10.1980 для проживання його сім`ї - дружини [PERSON] та сина [PERSON] . У подальшому квартира була приватизована подружжям. Заявник у 2001 році виписався з квартири батьків та отримав своє житло. У період із серпня 2017 року по день смерті спадкодавця заявник постійно проживав з ним однією сім`єю, оскільки вітчим та мати хворіли, потребували допомоги. Заявник вказує, що спадкоємців за законом першої, другої та третьої черг після смерті [PERSON] немає, а згідно ст. 1264 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З метою оформлення спадкових прав заявник звернувся до Узинської державної нотаріальної контори, та на підставі його заяви про прийняття спадщини від 17.01.2024 державним нотаріусом Малькевич Л.В. відкрита спадкова справа. Однак, 17.01.2024 державний нотаріус надала заявнику роз`яснення, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст. 1264 ЦК України, після померлого [PERSON] , необхідно підтвердити факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем, оскільки на час смерті спадкодавець був зареєстрований по [ADDRESS] , а заявник за іншою адресою. Після смерті [PERSON] фактично заявник продовжує проживати у вказаній квартирі, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг та актом про фактичне місце проживання від 30.04.2024р., є співвласниокм даного житла. Заявник займався організацією поховання [PERSON] . Враховуючи викладене, заявник просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем однієї сім`єю не менше п`яти років, з метою оформлення спадкових прав. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 08.08.2024 прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження по справі (а.с. 45). Ухвалою суду від 03.09.2024р. витребувано від Узинської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 10/2024, щодо майна померлого, [INFO] [PERSON] (а.с. 55). В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат Кукса О.В. підтримали заяву. Заінтересована особа Узинська міська територіальна громада в судове засідання свого представника не направила, 29.08.2024 представник Узинської міської ради Герасименко А.Д. через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи за відсутності представника Узинської міської ради (а.с. 47-51). Заінтересована особа Узинська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, 10.09.2024 на адресу суду надійшли витребувані матеріали спадкової справи, а також клопотання про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення заявника, його представника та свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Судом встановлено, що 06.11.1979 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 15) Встановлено, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 21). Встановлено, що через місясь після смерті матері, [INFO] раптово помер вітчим заявника [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 22). Встановлено, що 13.10.1980р. на ім`я [PERSON] , був виданий талон до ордеру №4799 на отримання квартири [ADDRESS] . У вказаному ордері, заявник та мати заявника зазначені як «син» та «дружина», тобто як члени родини [PERSON] . Встановлено, що 20.12.2000 року виконкомом Узинської міської Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17) Встановлено, що 11.09.2023р. [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування 1/2 частки квартири, посвідченого державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., зареєстрованого в реєстрі № 1-2072 (а.с. 18-19). З акту про фактичне місце проживання від 30.04.2024, вбачається, що [PERSON] проживав спільно з [PERSON] з серпня 2017 року до дня смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). 17.01.2023 державний нотаріус Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В. надала роз`яснення [PERSON] , що для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , заявнику слід надати рішення суду, що набрало законної сили, про підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 29). З наданої спадкової справи №10/2024 до майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , 17.01.2023 звернувся заявник, інших заяв не подано, свідоцтва про право на спадщину не видавались. В судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON] , які приходяться сусідами заявнику та його померлим батькам, ствердили суду, що заявник [PERSON] постійно проживав з матір`ю та вітчимом за адресою: [ADDRESS] . Проживали однією родиною, вели спільне господарство, мали спільних побут, заявник здійснював догляд за батьками, вітчим [PERSON] був лежачий. Лише заявник, як найближчий родич, займався організацією поховання матері та вітчима. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Заявник звернувся до суду, оскільки факт постійного спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] , не підтверджений належними документами, а від його доведення залежить виникнення права заявника на прийняття спадщини, як спадкоємця, що проживав із спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом). Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно із пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. Матеріалами справи підтверджено, що заявник постійно проживав зі своїми батьками, зокрема вітчимом, ще в 1980 році [PERSON] було надано ордер на зайняття житлової площі разом з неповнолітнім [PERSON] . Отже встановлено, що заявник постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Окрім того, суд враховує те, що [PERSON] являється співвласником квартири, 1/2 частку якої бажає успадкувати, а також , суд врахову, що відсутні будь-які інші спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину після померлого [PERSON] . Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцями є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] є доведеним, тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved