Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

У липні\~2024\~рокупозивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 141089 грн. 17 коп., 3% річних у розмірі 7557 грн. 29 коп., інфляційні втрати у розмірі 34616 грн. 05 коп., всього 183262 грн. 34 коп. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що 30 жовтня 2020 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області, по справі №477/1366/20, з її батька відповідача [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти повнолітній дитині, яка продовжує навчання у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Відповідач рішення суду не виконує, в зв`язку з чим із серпня 2020 року по січень 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 141089 грн. 17 коп., яку вона просить стягнути з відповідача, а також 3% річних та інфляційні втрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 09 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 30 жовтня 2020 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на її утримання аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 серпня 2020 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23-річного віку. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 статті 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, якщо вони продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором ого з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України). Частинами 1 та 2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених часиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальних розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості\~з вини\~особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по примусовому виконанню виконавчого листа №3/477/636/20 (477/1366/20) від 04 лютого 2021 року заборгованість [PERSON] за період із серпня 2020 року по січень 2024 року складає 141089 грн. 17 коп. Розмір пені по сплаті аліментів за період із серпня 2020 року по січень 2024 року з розрахунку 1% за кожен день становить: серпень 2020 року 36887,06 грн., вересень 2020 року 39820,78 грн., жовтень 2020 року 40444,49 грн., листопад 2020 року 38762,58 грн., грудень 2020 року 46662,97 грн., січень 2021 року 39077,74 грн., лютий 2021 року 37671,68 грн., березень 2021 року 39981,78 грн., квітень 2021 року 36593,02 грн., травень 2021 року 36945,88 грн., червень 2021 року 38480,56 грн., липень 2021 року 37427,26 грн., серпень 2021 року 35562,60 грн., вересень 2021 року 35501,44 грн., жовтень 2021 року 33096,52 грн., листопад 2021 року 31986,56 грн., грудень 2021 року 42027,67 грн., січень 2022 року 31712,31 грн., лютий 2022 року 30597,70 грн., березень 2022 року 29590,96 грн., квітень 2022 року 28476,36 грн., травень 2022 року 27757,26 грн., червень 2022 року 26283,10 грн., липень 2022 року 25204,45 грн., серпень 2022 року 24089 грн. 85 коп., вересень 2022 року 22975,24 грн., жовтень 2022 року 21896,59 грн., листопад 2022 року 20781,99 грн., грудень 2022 року 19703,34 грн., січень 2023 року 18588,73 грн., лютий 2023 року 17474,13 грн., березень 2023 року 16467,39 грн., квітень 2023 року 9113,46 грн., травень 2023 року 8473,17 грн., червень 2023 року 7811,53 грн., липень 2023 року 12023,35 грн., серпень 2023 року 10914,06 грн., вересень 2023 року 9804,76 грн., жовтень 2023 року 7978,90 грн., листопад 2023 року 6965,18 грн., грудень 2023 року 5984,17 грн., січень 2024 року 5465,16 грн., всього 1102868,49 грн. Однак, враховуючи обмеження розміру пені 100% розміру заборгованості, на яку вона нарахована, пеня не може перевищувати 141089,17 грн. сукупного розміру заборгованості відповідача. Крім того, позивачем, виходячи зі змісту ст. 625 ЦК України, заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання зі сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 09 листопада 2021 року у справі №320/5115/17 (провадження №14-133цс20). Отже положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з делікатного зобов`язання та рішення суду. За таких обставин, вимоги позивачки про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 141089 грн. 17 коп., 3% річних у розмірі 7557 грн. 29 коп., та інфляційних втрат у розмірі 34616 грн. 05 коп., за період із серпня 2020 року по січень 2024 року, підлягають задоволенню у повному об`ємі. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному об`ємі.

Outcome: approved