Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду, в порядку окремого провадження, із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності їй Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,69 га. (0,25 га. для обслуговування житлового будинку; 0,44 га. для ведення особистого підсобного господарства), розташованої на території Обуховицької сільської ради, виданого на підставі рішення Обуховицької сільської Ради народних депутатів від 29.12.1994 року №31. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Обуховицької сільської ради від 29.12.1994 року, №31 їй на праві власності належить земельна ділянка, яка розташована та території Обуховицької сільської ради, площею 0,69 га (0,25 га. для обслуговування житлового будинку; 0,44 га. для ведення особистого підсобного господарства). Коли вона звернулась із заявою з приводу реєстрації даної земельної ділянки, в усній формі, їй було повідомлено про відмову у прийнятті заяви про її реєстрацію, оскільки у паспорті та Державному акті моє прізвище зазначено неоднаково: у Державному акті на земельну ділянку « [PERSON] », а згідно паспорту, вірним є прізвище « [PERSON] ». Очевидно, що було допущено описку у написанні мого прізвища, під час оформлення Державного акту. Вказаною земельною ділянкою, вона користується постійно, оскільки дана земельна ділянка розташована під будинком, який належить їй на праві власності, та перебуває у її постійному користуванні. \~ \~ \~ \~ Іншого способу, аніж звернення до суду, у зв`язку із допущеною опискою у Державному акті на право власності на землю, задля встановлення належності правовстановлюючого документу державного акту, немає, у зв`язку з чим, вона вимушена звернутись до суду. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилась про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, у позовній заяві зазначила, що просить справу розглядати справу без її участі, заяву підтримує в повному осязі та просить задовольнити. Заінтересована особа Іванківська селищна рада Вигородського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, звернулись до суду із заявою про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви не заперечували. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.293 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.315 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справу про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Обуховицької сільської ради від 29.12.1994 року, №31 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, яка розташована та території Обуховицької сільської ради, площею 0,69 га (0,25\~га.\~ для\~обслуговування житлового\~будинку;\~0,44\~га.\~ для\~ведення особистого\~підсобного господарства) яка наявна в матеріалах справи, його видано на ім`я [PERSON] . В той же час, відповідно до копії паспорта заявниці її прізвище « [PERSON] ». Із копії\~довідки виданої\~виконкомом Іванківської\~селищної ради\~вбчається що\~заявниця постійно\~користується даною земельною ділянкою, оскільки вона розташована під будинком, який належить їй на праві власності, та перебуває у її постійному користуванні та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який необхідний заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту прав заявниці є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявниці на підставі рішення Обуховицької сільської ради від 29.12.1994 року, №31 було надано у власність земельну ділянку, яка розташована та території Обуховицької сільської ради, площею 0,69 га (0,25 га. для обслуговування житлового будинку; 0,44 га. для ведення особистого підсобного господарства), про що було видано Державний акт на право приватної власності на землю, однак прізвище заявниці [PERSON] вказано некоректно, а саме « [PERSON] ». Усунення вказаної помилки можливо лише шляхом встановлення факту належності заявниці вказаного правовстановлюючого документа, що у даному випадку має юридичне значення для заявниці, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документа (Державного акту) дає можливість їй повною мірою реалізувати своє право власності на вказану земельну ділянку, зокрема в частині проведення її реєстрації. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved