Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 28 травня 2024 року надійшла позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб із [PERSON] , який зареєстрований 30 серпня 2016 року у Арбузинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), актовий запис\~ № 29. В обґрунтування\~позову [PERSON] зазначає, що 30 серпня 2016 року у Арбузинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис № 29. Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя, тому не проживають разом та не підтримують сімейних відносин . За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер та вважає доцільним його розірвати . Позивачка в судове засідання не з`явився. Надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. В позовній заяві зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Відповідач двічі в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся завчасно та належним чином - ухвалами суду від 08.08.2024 та 03.09.2024. Проте, поштові конверті були повернути до суду з відміткою "За закінченням терміну зберігання". Крім того судом 08.08.2024 та 04.09.2024 опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.09.2024 відкладено розгляд справи. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2024 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, з огляду на положення ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 березня 2021 року, виданого повторно Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 2016 року у Арбузинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що вчинено актовий запис №29 ( а.с. 3). Від сумісного проживання подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 серпня 2019 року, виданого повторно Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ( а.с.7). З доводів\~позовної заяви\~слідує,\~що \~причиною звернення\~до суду\~з відповідним\~позовом стали\~ті обставини,\~що під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя, а тому не проживають разом та не підтримують сімейних відносин. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер та вважає доцільним його розірвати . В позовній заяві позивачка наголошує на відсутності її бажання примиритися. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Розподіл між сторонами судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн при зверненні до суду з даним позовом підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Що стосується витрат на професійну правову допомогу адвоката, суд зважає на наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. При цьому суд зважає, що до матеріалів справи позивачем не додано ані Договору про надання правових послуг, з якого можливо було б встановити розмір гонорару адвоката, ані акту виконаних робіт, ані доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Доказів сплати позивачем послуг адвоката у встановлений ч.8 ст. 141 ЦПК України строк матеріали справи не містять. При цьому заяви позивачки до закінчення судових дебатів у справі про намір подати такі докази після ухвалення рішення також до суду не надійшло. З огляду викладене, беручи до уваги відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав покладення таких витрат на відповідача у справі.

Outcome: approved