Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом, в якому, просить скасувати арешт нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Сихівськог відділу державної виконавчої служби міста Львова від 10.06.2016 року в межах виконавчого провадження №51295840, а саме з квартири [ADDRESS] , належної на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру СТЕ091736 від 13.12.2021 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2015 року було засуджено позивача за ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.2 ст. 194 КК України та на підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі і як додаткове покарання було призначено конфіскацію належного йому майна. В подальшому Франківським судом видано виконавчий лист, однак 26.12.2016 року державним виконавцем Сихівського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки будь-яке майно у нього було відсутнє. Вказав, що з 13.12.2021 року йому та членам його сімї на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Тобто частка на вказану квартиру отримана позивачем на законних підставах після набрання вироком законної сили і не підпадає під жоден з випадків, коли така конфіскація може бути проведена після вступу вироком законної сили. На даний час виникла необхідність у відчуженні вказаної квартири, проте, арешт не знято. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 08.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явились, відтак на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просили такий задовольнити. Відповідач Сихівський відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції явку представника у судове засідання не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Треті особи у судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Стаття 15 ЦК Українипередбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першоїстатті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статті 5 ЦПК Українизастосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч.2 цієї статті про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.03.2015 Франківським районним судом м.Львова у кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] за ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.2 ст. 194 КК України та на підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі і як додаткове покарання було призначено конфіскацію належного йому майна. Постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби від 26.12.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки будь-яке майно у нього було відсутнє. Арешт на майно не скасовано на даний час. Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова від 02.06.2016 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №465/2714/14-к виданого 22.04.2016 року. Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова від 10.06.2016 року накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] . Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова від 26.12.2016 року вказаний виконавчий документ повернено стягувачу. Листом державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова від 06.03.2024 року відмовлено у скасуванні арешту на майно. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 13.12.2021 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам сім`ї [PERSON] та [PERSON] Квартира приватизована згідно з ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 48 КВК України суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Відповідно до ст. 49 КВК України конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління. Не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна визначається законом України. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. ст.317 та 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 386 цього Кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За правилами ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертастатті 263 ЦПК України). Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 року №11 "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків " суд може вирішувати питання про звернення конфіскації на додатково виявлене майно засудженого, яке придбане до винесення вироку і підлягає за законом конфіскації, а також на майно, яке було придбане хоча б і після винесення вироку, але на гроші чи за рахунок майна, які підлягають конфіскації за вироком, у випадках, коли не закінчився строк давності виконання вироку. Тобто, у тих випадках, коли після виконання вироку в частині конфіскації майна виявляється неконфісковане майно, воно може бути вилучене лише за умови, якщо воно: а) було отримане засудженим до постановлення вироку; б) отримане після постановлення вироку, але на кошти, які підлягають конфіскації; в) не закінчились строки давності обвинувального вироку, встановлені ст. 80 КК України. За наведеного, оскільки право власності на квартиру набуте позивачем та членами його сім`ї після набрання вироком законної сили, тому вказаний позов слід задовольнити та скасувати арешт на квартиру.

Outcome: approved