Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Заявник [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про встановлення факту батьківства, де заінтересовані особи: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. В заяві посилається на те, що з грудня 2012 року вона, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у фактичних шлюбних відносинах та почали проживати разом однією сім`єю у [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, були пов`язані спільним побутом, пов`язані правами та обов`язками, які притаманні подружжю. Під час сумісного проживання у неї та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . [PERSON] піклувався про неї та доньку, забезпечував матеріально, вони спільно виховували доньку. 23 травня 2014 року між ними та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 675. 10 червня 2015 шлюб було розірвано, проте батько [PERSON] продовжував брати участь у вихованні дитини та матеріально її забезпечував. [INFO] [PERSON] помер. Станом на 15 грудня 2013 року, день народження доньки [PERSON] , вони з [PERSON] у шлюбі не перебували. Коли вона реєструвала народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, їй повідомили, що не можуть записати батьком дитини біологічного батька [PERSON] , оскільки вони не перебувають у шлюбі. Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведений за прізвищем та громадянством матері, тобто [PERSON] , а ім`я та по батькові батька дитини записані за вказівкою матері, [PERSON] . За життя померлий [PERSON] визнавав [PERSON] своєю донькою, а себе батьком, брав участь у її вихованні, утримував та виконував усі обов`язки батька дитини передбачені сімейним законодавством. Тому просить суд, встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Чернівці, який помер [INFO] , місце смерті Україна, місто Чернівці, є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] в місті Чернівці, актовий запис про народження № 3049, складений 27 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції та внести зміни до актового запису № 3049 від 27 грудня 2013 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] , Україна, Чернівецька область, м. Чернівці, вказавши в графі «Відомості про батька»: [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Заявник [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник заінтересованої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, спрямувала на адресу суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати без її участі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у їх відсутність та просив ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з грудня 2012 року [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у фактичних шлюбних відносинах та почали проживати разом однією сім`єю у [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, були пов`язані спільним побутом, пов`язані правами та обов`язками, які притаманні подружжю. Під час сумісного проживання у заявниці та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . [PERSON] піклувався про неї та доньку, забезпечував матеріально, вони спільно виховували доньку. 23 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 675, що підтверджується Витягом про шлюб. 10 червня 2015 шлюб було розірвано, проте батько [PERSON] продовжував брати участь у вихованні дитини та матеріально її забезпечував. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.08.2024р. Реєструючи народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, [PERSON] повідомили, що не можуть записати батьком дитини біологічного батька [PERSON] , оскільки вони з ним не перебувають у шлюбі. Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведений за прізвищем та громадянством матері, тобто [PERSON] , а ім`я та по батькові батька дитини записані за вказівкою матері, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , яке видане 27.12.2013, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 07.09.2021 р. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст.121СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно зі ст.130СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved