Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії У грудні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Наталя Володимирівна, в якому просила розірвати спадковий договір від 14.12.2018 року, укладений між нею та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Наталею Володимирівною. В обґрунтування позову, зазначила що 14.12.2018 року між нею та [PERSON] укладено спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Н.В. та зареєстрований у реєстрі за №1379. За умовами зазначеного договору [PERSON] зобов`язалась забезпечувати позивача медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендаціями лікаря, у разі тяжкої хвороби забезпечити доглядом та харчуванням, виконувати дрібний ремонт квартири, забезпечити [PERSON] та [PERSON] правом проживання у вказаній квартирі до їх смерті, у випадку її смерті вжити комплекс заходів та обрядових дій пов`язаних з організацією та проведенням її поховання після смерті, і в разі її смерті набуває у власність належну їй на праві власності однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . З моменту укладання спадкового договору відповідач декілька разів зробила прибирання квартири, а також купувала продукти харчування та ліки частково за кошти позивача, та з початку 2021 року взагалі перестала відвідувати позивача за місцем проживання, не відповідає на її телефонні дзвінки. Розірвати спадковий договір за згодою сторін відповідач відмовилась. На даний час позивач самостійно виконує всю роботу по господарству, забезпечує себе ліками та харчуванням, сплачує комунальні послуги. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.04.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялися відповідачеві за місцем реєстрації. Відзив до суду не подала. Третя особа приватний нотаріус Юрченко Н.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши надані та долучені до матеріалів справи докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 14.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Н.В. та зареєстрований у реєстрі №1379. Пунктом 1 зазначеного договору передбачено, що [PERSON] (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження [PERSON] (відчужувача), передбачені цим договором, і в разі її смерті набуває в особисту приватну власність однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 4 договору на [PERSON] (набувач), покладаються наступні обов`язки: -забезпечувати [PERSON] (відчужувача) медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендаціями лікаря; - у разі тяжкої хвороби [PERSON] (відчужувача) забезпечити доглядом та харчуванням; - виконувати дрібний ремонт квартири; - забезпечити [PERSON] та [PERSON] правом проживання у вказаній квартирі до їх смерті; -у випадку смерті [PERSON] (відчужувача) вжити комплекс заходів та обрядових дій пов`язаних з організацією та проведенням її поховання після смерті (відчужувача). Підпунктом 8.3 пункту 8 Договору передбачено, що у випадках не передбачених цим договором, сторони керуються чинним законодавством. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу Відчужувача у разі не виконання Набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано Набувачем у разі неможливості виконання ним розпоряджень Відчужувача. [PERSON] є пенсіонером за віком та отримує пенсійне забезпечення, що підтверджується копією посвідчення № [NUMBER] від 18.10.2006 року, має хронічні захворювання з приводу яких потребує постійного мекаметозного лікування, що підтверджується дослідженою судом медичною документацією за період 2019-2020 років. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, зазначені в позовній заяві, а саме з приводу ухилення відповідача від виконання, зазначених у договорі обов`язків. 3.Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 2ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин. Суть спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність, є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно, тобто до спадкового договору застосовуються загальні положення про виконання зобов`язань. З метою недопущення переходу майна, що є предметом спадкового договору, до третіх осіб, нотаріус одночасно з посвідченням цього договору, накладає на зазначене майно заборону відчуження та вносить відомості про нього до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тобто цивільний кодекс встановлює гарантії додержання прав та законних інтересів учасників спадкового договору. Відповідно до ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору. Заст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України). Для підтвердження наявних правових підстав для розірвання спадкового договору відчужувач повинен надати належні і допустимі докази невиконання набувачем умов спадкового договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 347/853/18 (провадження № 61-10970св19). Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що з часу підписання спадкового договору з 14.12.2018 року відповідач як набувач не виконувала умов передбачених пунктом 4 Спадкового договору в повному обсязі. З 2021 року взагалі припинила виконання умов договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) вказано, що «частинами першою і другою статті 651ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України)». У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2020 в справі № 209/3295/18 (провадження № 61-1089св20) вказано, що «згідно із частиною першою статті 1308ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Обставини, викладені позивачкою [PERSON] у позовній заяві, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Також невиконання відповідачем зобов`язань по договору підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Отже, суд дійшов до висновку, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за спадковим договором порушуються права позивача, а тому порушене право підлягає захисту судом. 5.Щодо судових витрат Згідно квитанції №0839-9522-1399-7571 від 06.12.2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 гривень. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову не застосовувались. На підставі викладеного і

Outcome: approved