Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що внаслідок ДПТ він сплатив для відновлювального ремонту належного йому автомобіля грошові кошти в сумі 317 101 гривня 00 копійок. Також, позивач зазначив, що страховик виплатив йому суму страхового відшкодування в розмірі 123\~667 гривень 65 копійок. Посилаючись на відповідні норми законодавства у сфері страхування, позивач просить стягнути на свою користь із відповідача як винуватця завданої шкоди різницю невідшкодованої суми матеріальної шкоди в розмірі 197\~433 гривні 35 копійок (а.с. 69 75). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. 21 травня 2024 року від відповідача судом отримано відзив у якому він заперечив вимоги позову та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що при визначенні вартості матеріального збитку надано суперечливі відомості про рік випуску належного позивачці автомобіля, сума вартості матеріального збитку не відповідає сумі виплаченого страхового відшкодування та позивачка не здійснювала витрат на ремонт автомобіля в розмірі 39\~736 гривень 00 копійок; також, відповідач зазначив, що особа яка фактично володіє належним позивачу на праві власності автомобілем, могла отримати грошові кошти за шкоду заподіяну у вказаній ДТП (а.с. 87 89). 30 травня 2024 року від позивачки судом отримано відповідь на відзив у якому позивачка не погодилась із запереченнями відповідача та наполягає на задоволенні позову в повному обсязі із наведених у ньому підстав (а.с. 95 97). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За змістом постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко В.М. від 05.02.2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/903/24, встановлено, що 29.01.2024 року об 11:30 годині у місті Василькові Обухівського району Київської області по вулиці Декабристів водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 3», номерний знак [NUMBER] ,\~в порушення\~п.\~16.11\~ПДР України,\~рухаючись по\~другорядній дорозі\~не надав\~перевагу в\~русі транспортному\~засобу який\~рухався по\~головній дорозі, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes Benz S500L», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним й притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 11 12). Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] , [PERSON] позивачка у даній справі є власником автомобіля марки «Mercedes Benz S500L», номерний знак [NUMBER] (а.с. 10). Зокрема, згідно із Звітом вих. № 4306 від 02.02.2024 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом складає 323\~288 гривень 15 копійок, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ марки «Mercedes Benz S500L», номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП складає 143\~679 гривень 34 копійки (а.с. 19 46). У зв`язку із пошкодженням автомобіля позивачем здійснено витрати на придбання нових запасних частин і комплектуючих на загальну суму 273 365 гривень 00 копійок, що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-000009 від 05 лютого 2024 року, видатковою накладною № РН-000009 від 06 лютого 2024 року, платіжною інструкцією від 05 лютого 2024 року і квитанцією від 05 лютого 2024 року (а.с. 15, 16, 17, 18). Також, для здійснення ремонту пошкодженого автомобіля позивачем було оплачено відповідні ремонтні роботи станції технічного обслуговування в розмірі 39\~736 гривень 00 копійок, що підтверджується нарядом-замовленням № ФО-К-02684 від 06.02.2024 року та фіскальним чеком від 1602.2024 року (а.с. 52, 53 55). Отже, загальна сума здійснених позивачем витрат на відновлення свого транспортного засобу складає 313\~101 гривня 00 копійок (273 365 гривень 00 копійок + 39\~736 гривень 00 копійок). Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому, у зв`язку із вказаною ДТП, страховиком позивача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до страхового акту № 37493/1 та розпорядження № 37493/1, на користь позивачки було сплачено страхове відшкодування в розмірі 123\~667 гривень 65 копійок, що підтверджується переліком операцій за рахунком від 12.03.2024 року (а.с. 56, 57, 58, 59, 60, 61). Натомість, у суду відсутні відомості про те, що відповідач належним чином і у повному обсязі відшкодував решту майнової шкоди заподіяної в ДТП майну позивача. Отже, у зв`язку із пошкодженням внаслідок вчиненого з вини відповідача ДТП, позивачу не відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 189\~433 гривні 35 копійок, яку визначено судом шляхом віднімання від розміру витрат позивача на відновлення автомобіля в сумі 313\~101 гривня 00 копійок суми страхового відшкодування в розмірі 123\~667 гривень 65 копійок. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі наведених вище норм цивільного законодавства, саме відповідач як винуватець ДТП зобов`язаний відшкодувати зазначену різницю між розміром фактичних витрат позивача на повне відновлення транспортного засобу та страховою виплатою. У зв`язку із цим, суд не приймає до уваги усі викладені за змістом відзиву заперечення відповідача, оскільки вони не спростовують як факту заподіяння внаслідок ДТП майнової шкоди автомобілю позивача, так і не спростовують розміру витрат позивача на відновлення свого майна після ДТП. При цьому, суд зауважує, що у звіті експертом зазначено дату початку експлуатації автомобіля позивача: 12.12.2007 року, а не рік випуску автомобіля згідно із свідоцтвом про реєстрацію: 2008 рік. Одночасно, суд погоджується із викладеними у відповіді на відзив доводами позивачки про те, що у звіті експертом виконувались вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і застосована дата фізичного виготовлення на заводі транспортного засобу 12.12.2007 року (за два тижні до кінця календарного року), а реєстрацію автомобіля та його юридичне оформлення було здійснено у 2008 році та введено в експлуатацію і отримано реєстраційні документи. До того ж, у суду відсутні підстави сумніватись, що експертом було досліджено саме належний позивачці на праві власності автомобіль, про що зазначено у звіті. Крім того, із листа № 37493/ПВ-31 від 08.03.2024 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» вбачається, що передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшиза складає 3 2000 гривень 00 копійок (а.с. 56). Відповідно до частини другої статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно із пунктом 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума\~франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки, передбачена за полісом страховика сума франшизи в розмірі 3 200 гривень не відшкодована, слід зробити висновок, що на підставі пункту 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у відповідача, як у особи відповідальної за завдані збитки, виник обов`язок компенсувати суму франшизи. Отже, з відповідача з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 3 200 гривень 00 копійок. Таким чином, з урахуванням наведених вище норм цивільного законодавства та розрахунків суду, у зв`язку із пошкодженням внаслідок вчиненого з вини відповідача ДТП, з останнього на користь позивача підлягає стягненню: - витрати позивача на відновлення автомобіля в сумі 189\~433 гривні 35 копійок (з вирахуванням страхової виплати); франшиза в сумі 3\~200 гривень 00 копійок, що усього складає 192\~633 гривні 35 копійок. За таких обставин, позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в обсязі відшкодування визначеному судом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1\~974 гривні 33 копійки, що підтверджується відповідним платіжним документом від 11 квітня 2024 року (а.с. 9). Пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати\~пов`язані із залученням спеціалістів і експертів та проведенням експертизи. Зокрема, суду надано договір № 4306 від 01 лютого 2024 року, акт № 4306 від 02 лютого 2024 року здачі-прийняття виконаних робіт і платіжну інструкцію від 02.02.2024 року з яких вбачається, що позивачем оплачено послуги із залучення експертного дослідження в сумі 4\~000 гривень 00 копійок (а.с. 47, 48 50, 51). Тобто, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд враховує обставину часткового задоволення позовних вимог в обсязі 99,59 % та вважає, що судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору за вимогами майнового характеру і оплату експертних послуг слід визначити відповідно до відсотку задоволеної суми позову у розмірі 99,59 %, що становить 5\~949 гривень 83 копійки. Як наслідок, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на: -позивача у розмірі 0,41 %, що становить 24 гривні 50 копійок; -відповідача у розмірі 99,59 %, що становить 5\~949 гривень 83 копійки. У зв`язку\~із цим,\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача у\~відшкодування судових\~витрат грошові кошти в сумі 5\~949 гривень 83 копійки. Враховуючи викладене,

Outcome: partial