Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог Директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Стандарт Кепітал" (далі - Товариство) Бутов А.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: Київський ВДВС у місті Харкові СМУМЮ, Приватний нотаріус ХМНО Вахрушева О.О. у якому просить: - скасувати арешт (реєстраційний номер обтяження: 9567460, 27.02.2010), накладений на підставі документу: постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 401/09, виданий: 26.02.2010, видавник: Київський ВДВС ХМУЮ та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №42943583 від 27.02.2010, щодо арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати арешт (реєстраційний номер обтяження: 10022758, 12.07.2010), накладений на підставі документу: постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА №505971, виданий: 12.07.2010, видавник: Київський ВДВС ХМУЮ та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №42943635 від 12.07.2010, щодо арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути судовий збір у розмірі 6056 грн. з [PERSON] на користь Товариства. Позовна заява мотивована тим, що Товариство набуло права власності на квартиру у результаті звернення стягнення на предмет іпотеки, після чого останньому стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт під час вчинення виконавчих дій. Зазначене обтяження обмежує право позивача на розпорядження належним йому майном. Виклад позиції відповідача Правом на подачу відзиву не скористався. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 11.07.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.09.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 21.09.2024 у судове засідання з`явився представник позивача, інші учасники справи не з`явились. Розгляд справи було відкладено до 07.10.2024. 21.09.2024 у судове засідання з`явився представник позивача, інші учасники справи не з`явились. Представниця позивача у судовому засіданні заявила усне клопотання про те, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце судових засідань повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті та судових повісток на адресу його реєстрації, поштові повідомлення повернулися з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 108, 133-134, 144, 156), що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд ухвалою від 07.10.2024, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, постановив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України , що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представниця позивача у судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити. Фактичні обставини, встановлені судом 29.07.2008 між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-702/1053/2008, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 157 300 доларів США (а.с.16-23). 29.07.2008 Закрите акціонерне товариство "ОТП Банк та [PERSON] в забезпечення кредитного договору №ML-702/1053/2008 уклали договір іпотеки №PML-702/1053/2008, за умовами якого в іпотеку булла передана квартира [ADDRESS] (а.с. 24-29). Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища [PERSON] змінали прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.37). 21.07.2020 ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та Товариство уклали договір факторингу №21/07/2020, відповідно до якого ТОВ "ОТП Факторинг Україна" передає, а Товариство приймає право грошової вимоги, що належить ТОВ "ОТП Факторинг Україна", і стає кредитором за кредитним договором, в розмірі заборгованості по кредитному договору (а.с. 30-33). Відповідно до договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки № PML-702/1053/2008, посвідченого 29 липня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій В.А., зареєстрованого в реєстрі за №1993, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" передало Товариству право звернення стягнення на предмет обтяження іпотекою та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета обтяження іпотекою (а.с. 34-35). Згідно з актом приймання-передавання документації від 12.07.2020 ТОВ "ОТП Факторинг Україна" передало Товариству документацію: договір іпотеки №PML-702/1053/2008 (а.с. 36). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником квартири за адресою: [ADDRESS] з 08.07.2021 є Товариство 27.02.2010 на вказану квартиру накладено обтяження (арешт нерухомого майна) на підставі постанови Київського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 401/9, виданий 26.02.2010. 12.07.2010 на вказану квартиру накладено обтяження (арешт нерухомого майна) на підставі постанови Київського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА №505971, виданий 12.07.2010 (а.с. 38-40). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права. Нормами ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Вендітеллі проти Італії" (Vendittelli v. Italy) від 18 липня 1994 року суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Верховний Суд у постанові від 06.05.2024 у справі № 725/3352/23 сформував висновок, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/4772/17 оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Суд встановив, що власником квартири [ADDRESS] з 08.07.2021 є Товариство (позивач у справі). Договір іпотеки укладено 29.07.2008, арешт на предмет іпотеки накладено 27.02.2010 і 12.07.2010, тобто іпотека виникла раніше за накладення арешту. Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Суд зазначає, що через наявність обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо арешту нерухомого майна позивач обмежений у праві здійсненні свого права на розпорядження власністю. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до абзацу 2, 4 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Суд враховує, що позивач є власником нерухомого майна і додаткових реєстраційних дій щодо такого мана вчиняти немає необхідності, а тому позовні вимоги про скасування арешту та вилучення запису відповідає змісту порушеного права та ефективному способу захисту в розумінні статті 16 ЦК України , а тому такі вимоги підлягають задоволенню. Висновки за результатами розгляду заяви З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6 056 грн.

Outcome: approved