Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

27 червня 2024 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою звернувся представник ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] та перебуває в договірних відносинах з ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України». Відповідачем в період з березня 2021 року по травень 2024 року було спожито природний газ на загальну суму 21 661,14 грн, вартість якого залишилась не сплачена. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ, яка залишилась без задоволення, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 21 661,14 грн та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати в розмірі 3028 грн. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.07.2024 року справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. Заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, відповіді на відзив, заперечень відповідач не надав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 32). Відповідач у судове засідання не з`явився повторно. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив (а.с. 30, 31, 36, 38). 08.10.2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 17-19). Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру від 02.07.2024 за № 672050, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 25). 08 жовтня 2021 року [PERSON] приєднався до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що підтверджується копією заяви-приєднання за об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] , що належить споживачу [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , який свідчить, що за період з березня 2021 по травень 2024 року (включно) наявна заборгованість за споживання газу в розмірі 21661,14 грн (а.с. 12). Позивачем на адресу відповідача 09 січня 2024 року направлялась вимога № 119/4.3.1-1228-2024/260086697 про сплату заборгованості за спожитий газ в розмірі 19 761,21 грн (а.с. 14). Постачальник звертався до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2024 року по справі № 541/1737/24, ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ та судових витрат з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (а.с. 11). Виходячи з положень ст.ст. 202, 208, 638 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Частиною 1 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ст.ст. 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктами 1.1-1.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовими споживачами» визначено, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього договору є включення постачальником споживача до свого реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої споживачем в установленому законодавством порядку. Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідач акцептувала договір, фактично споживаючи природний газ і частково сплативши вартість спожитого газу. Положенням ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, а також оцінивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином не виконує умови договору, плату за поставлений природний газ не здійснює в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за спожитий природний за період з березня 2021 року по травень 2024 року в розмірі 21 661,14 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (фінансовий стан) споживача та відповідачем не спростовано, а тому приходить висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 3028 гривень 00 копійок - судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду (а.с. 7).

Outcome: approved