Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якому просив суд: -позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -стягувати із [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення синами повноліття. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що з 2019 року він проживав з відповідачкою [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від вказаних відносин у сторін народилися сини: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, складено відповідний актовий запис № 1590, та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), складено відповідний актовий запис № 1248. Як зазначає позивач, 7 травня 2023 року відповідачка привела дітей додому, а сама пішла і по теперішній час з дітьми не проживає. Окрім цього, відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, спільних з позивачем малолітніх дітей не відвідує, не цікавилася їх життям та здоров`ям. Позивач стверджує, що відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами синів, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. За таких обставин, відповідачка не має будь-якого спілкування з дітьми та позбавила будь-якого зв`язку з ними. Відповідачка покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні синів. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Окрім цього, [PERSON] , 1984 року народження, надала нотаріально завірену заяву від 17.01.2024 про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у встановленому законодавством порядку відносно її малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і просить справу розглядати за її відсутності. Таким чином, позивач вважає, що мати свідомо нехтує своїми обов`язками, та просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2024 року матеріали позову передані для розгляду судді Аббасовій Н.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Аббасової Н.В. від 12.03.2024 у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 04.06.2024 витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації висновок щодо розв`язання спору про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] 24.07.2024 на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державна адміністрації. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 29.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу розглядати у його відсутності, зазначивши що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, при цьому, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, складено відповідний актовий запис № 1590, та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), складено відповідний актовий запис № 1248. Відповідачка [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх синів, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Висновок суду підтверджується наступними доказами. Згідно педагогічної характеристики від 15.01.2024, наданої директором закладу дошкільної освіти № 485 [PERSON] , малолітній [PERSON] , [INFO] , відвідує вищевказаний заклад дошкільної освіти. Зі змісту вказаної характеристики вбачається, що дитиною опікується батько та бабуся, мати іноді забирала сина з садочку за згодою від батька. Відповідно до педагогічної характеристики від 15.01.2024, наданої директором закладу дошкільної освіти № 485 [PERSON] , малолітній [PERSON] , [INFO] , відвідує вищевказаний заклад дошкільної освіти. Зі змісту вказаної характеристики вбачається, що дитиною опікується батько та бабуся, мати іноді забирала сина з садочку за згодою від батька. Довідкою, наданою головою правління ЖБК «Чайка» [PERSON] підтверджується, що позивач [PERSON] проживає за аресою: [ADDRESS] з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Мати дітей [PERSON] з 07.05.2023 за вказаною адресою не проживає. Вказана довідка також підписана мешканцями будинку [ADDRESS] . Окрім цього, в матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви відповідачки [PERSON] від 17.01.2024 про те, що остання не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із листа Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 05.02.2024 № К-126/125/50-2024, проведеною перевіркою за всіма наявними обліками встановити місцезнаходження [PERSON] не надалось можливим. Згідно Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації (протокол засідання комісії від 10.07.2024 № 8), враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з тих підстав, що вона ухилилась від виховання та утримання дітей. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). З урахуванням викладеного, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів варто зазначити наступне. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги ст. 182 СК України, а також приписи ст. 180 СК України. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.03.2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 1 211,20 грн., а також на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за вимогу немайнового характеру в сумі 1 211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved