Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

23 грудня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 23 січня 2022 року у загальному розмірі 2486080 (два мільйони чотириста вісімдесят шість тисяч вісімдесят) гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 23 січня 2022 року [PERSON] позичив відповідачу в борг 40000 доларів США 00 центів (що еквівалентно 1132944 грн) з поверненням позики до 01 травня 2022 року. У разі не виконання повернення грошових коштів до зазначеного терміну відповідач зобов`язався сплатити позикодавцю 10 відсотків від суми боргу за кожен місяць прострочення сплати. Відповідач [PERSON] прийняв кошти, та власноруч написав боргову розписку, в якій зобов`язався повернути позивачу кошти в розмірі 40000 доларів США 00 центів до 01 травня 2022 року, а у разі не сплати боргу сплатити позивачу відсотки за прострочення боргу. Відповідач, станом на 02 травня 2022 року, добровільно зобов`язання, згідно із розпискою, не виконав і до даного часу ухиляється від повернення суми боргу. Щодо стягнення відсотків за прострочення суми боргу позивач зазначив, що на час звернення з вищезазначеним позовом до суду минуло 7 місяців із встановленою у розписці датою повернення боргу, а тому враховуючи встановлені в розписці 10 відсотків від суми боргу за кожен місяць прострочення, загальна сума становить 28000 доларів США, яка складається із розрахунку 4000 доларів США за місяць помножених на 7 (сім) місяців прострочення. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився про дату, час та місце його проведення повідомлений. Раніше, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. (а.с.55) В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Видюк Дмитро Володимирович не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені. Представник відповідача адвокат Видюк Д.В. надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та відсутності відповідача, позиція сторони відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. (а.с.100) В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та його представник адвокат Басараб Наталія Володимирівна не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору адвокат Басараб Н.В. надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, та врахувати при винесенні рішення письмові пояснення щодо обставин справи. (а.с.96, 97) 09 серпня 2023 року представником відповідача адвокатом Видюком Д.В. до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому просить частково задовольнити позовні вимоги позивача. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що [PERSON] визнає факт того, що взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 40000 доларів США, та власноруч написав розписку в якій зазначив строк повернення боргу 01.05.2022. Борг до зазначеної дати відповідач позивачу не повернув. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення Росії на територію України, бізнес відповідача не працював, а тому відповідач не мав доходу, для повернення боргу. Відповідач свого часу намагався зв`язатись з позивачем на предмет продовження строку повернення боргу, але зв`язку з останнім не було. Позивач визнає факт отримання 40000 доларів США від [PERSON] , але категорично не згодний із відсотками, які бажає стягнути позивач, оскільки неповернення коштів сталося не з вини позивача. Несплата коштів сталася в результаті форс-мажорних обставин, які не залежали від волі відповідача. Відповідач визнає, що розпискою було передбачено, що у разі неповернення коштів у зазначений строк відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі 10 відсотків від суми боргу за кожен місяць прострочення, однак це була формальна фраза, яку сторони при оформленні розписки взяли із зразку розписки, знайденої в Інтернеті, насправді ніхто із сторін не бажав настання наслідків у вигляді сплати відсотків і прострочення повернення коштів. До того ж, [PERSON] сам неодноразово до цього казав відповідачу, що відсотки треба прописати у розписці лише формально, тому що так потрібно для правильного оформлення боргового документу. У частині другій статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) прямо зазначено, що 3 відсотків річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 відсотків річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі. Факт того, що сторонами в розписці вирішено відсоткову ставку обчислювати у розмірі 10 відсотків за місяць не є законною вимогою. Саме по собі прострочення виплати за договором позики, яке сталося не з вини позикоотримувача не може бути розцінено, як порушення умов Договору, за яким можливе стягнення відсотків. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. На підставі викладеного, відповідач [PERSON] визнає наявність боргу у розмірі 40000 доларів США та зобов`язуєтеся їх повернути, але категорично не визнає відсотки за простроченим виконанням Договору позики, оскільки таке прострочення відбулося не з вини відповідача. (а.с.37-39) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та її представник адвокат Басараб Н.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені. Представник адвокат Басараб Н.В. надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності. Крім цього, письмово виклали позицію щодо позову. [PERSON] не може заперечувати проти задоволення позовних вимог, оскільки обставини укладення письмового договору позики, оформленою розпискою, їй не відомі проте заперечує проти встановлення судом під час розгляду справи між [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу ті обставини, що кошти [PERSON] позичались для купівлі квартири, яка є предметом спору в Деснянському районному суді м. Києва у справі №755/11380/22. Зміст розписки із зазначенням цілі, на яку позичались кошти не є доказом того, що [PERSON] використав грошові кошти на купівлю конкретної квартири, оскільки згідно письмових доказів, які долучені третьою особою, кошти за квартиру були виплачені ще до укладення договору позики згідно графіку платежів. [PERSON] вважає, що розписка написана пізніше, а саме після пред`явлення позову [PERSON] про поділ майна подружжя, з метою використання рішення суду та начебто боргових зобов`язань для зменшення частки дружини у спільному майні подружжя. Також, просять врахувати при розгляд справи, що розписка не підтверджує використання позичених коштів на цілі, зазначені у вказаній вище розписці (придбання квартири в м. Києві) і відповідно встановлення такого факту судом при вирішенні спору про стягнення боргу є недопустимими. (а.с.96, 97) Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З розписки від 23 січня 2022 року, вбачається, що [PERSON] власноруч написав розписку про те, що 23 січня 2022 року позичає у [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 40000 доларів США, що еквівалентно 1132944 гривням. Грошові кошти позичає на придбання квартири в м.Києві. Зазначені в цій розписці кошти у повному обсязі він зобов`язується повернути [PERSON] 01 травня 2022 року в м.Києві, в місті заздалегідь визначеному ними за день до цього. Крім цього, в розписці зазначено, що у разі неповернення грошових коштів до зазначеного терміну, [PERSON] зобов`язується сплатити позикодавцю 10 відсотків від суми боргу за кожен місяць прострочки. Грошові кошти передані у повному обсязі. (а.с.8, 9) Офіційний курс гривні щодо долара США станом на 23.01.2022 становив 28,3236. (а.с.10) Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2017 у справі №6-79цс14, відповідно до норм 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. 31 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №707/2606/16-ц, провадження №61-28762св18), досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином судом встановлено наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов, а саме, що між сторонами: позивачем [PERSON] , як позикодавцем, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, укладено 23 січня 2022 року договір позики грошових коштів із строком його виконання до 01 травня 2022 року, а саме щодо повернення грошових коштів у сумі 40000 (сорок тисяч) доларів США, що еквіваленті 1132944 гривням. Вказане не заперечувалося сторонами. Доказів про часткове виконання зобов`язання (повернення частини суми позики) суду не надано. Договір пред`явлено до виконання про стягнення боргу у строки і в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України) і в такому разі сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Поряд із цим, Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи №464/3790/16-ц, зробила висновки, які виклала у постанові від 16 січня 2019 року (провадження №14-465цс18). Так, посилаючись на вимоги ст. 1046 та 1049 ЦК України Велика Палата Верховного Суду вказала, що укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми як в іноземній валюті, так і в національній валюті України. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Суд встановив, що сторонами при укладенні розписки досягнено домовленостей щодо сплати відсотків у розмірі 10 відсотків від суми боргу за кожен місяць прострочення боргу. Із зазначеним позивачем розрахунком відсотків суд погоджується. Отже, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти (борг) позивачу у встановлений строк (до 01 травня 2022 року) не повернув, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості з нарахованими відсотками за час прострочення боргу, який становить сім місяців, в розмірі зазначеному позивачем, а саме 2486080 грн 00 коп. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, із квитанції ID:3515-6749-1452-8901 від 14.12.2022, та квитанції 32528798800006432580 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір за позовом в загальному розмірі 13420 гривень 00 копійок. (а.с.1, 24) З врахуванням зазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 13420 гривень 00 копійок.

Outcome: approved