Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

03.06.2024 року заявник [PERSON] , через свого представника - адвоката Родіонову Вікторію Євгенівну, звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва з заявою в якій просила поновити актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Херсон, громадянина України (актовий запис № 170229470000900303009 від 02.03.2022 р., зробленого органом рф № 94700009), який помер [INFO] на території російської федерації, Ленінградська область, Кіровський район, місто Шліссельбург, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, про що Миколаївському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видати свідоцтво про смерть. Заява мотивована тим, що вона, [PERSON] , є донькою [PERSON] . Раніше її батько мав прізвище " [PERSON] ", однак після розірвання шлюбу із її матір`ю змінив його на " [PERSON] ", що підтверджується листом РАЦС. Батько є громадянином України. В 2016 році виїхав на територію рф на роботу, отримав там вид на проживання іноземного громадянина. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. [INFO] батько помер через хворобу COVID-19 місце смерті: російська федерація, Ленінградська область, Кіровський район, місто Шліссельбург. Вказані обставини підтверджує лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, видане органом РАЦС в рф від 02.03.2022 р. Після початку повномасштабного вторгнення рф дипломатичні стосунки розірвано, поштове сполучення також та заявниця не має можливості отримати оригінали вказаних документів. Родичами відправлено лише їх фото. Таким чином, наразі отримати дублікат свідоцтва про смерть на території рф заявниця не може. Тому вона вимушена звернутись до суду для поновлення актового запису цивільного стану про смерть її батька, [PERSON] . Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 07.06.2024 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересованих осіб про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. В судове засідання призначене на 06.09.24 сторони не з`явилися. Представник заявника - адвокат Родіонова В.Є. надала суду заяву про слухання справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника на підставі наявних у справі доказів, не заперечував проти задоволення заяви. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Взявши до уваги заяви сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та доходить наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема встановлення у судовому порядку факту смерті. Так, згідно з п. 1 підрозділу 5 «Державна реєстрація смерті», розділу III «Державна реєстрація окремих актів цивільного стану» Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту № 52/5 від 18.10.2000 р., зареєстрованого 18.10.2000 р. за №719/4940, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 року та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022 року. Заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть свого батька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території рф після розриву дипломатичних відносин. Заявник не має оригіналів вищевказаних документів, оскільки батько помер після початку повномасштабного вторгнення рф на території російської федерації [INFO] через COVID-19. Оригінали вказаних документів, що свідчать про його смерть передати родичі з російської федерації не можуть, так як немає поштового сполучення між Україною та росією. На підставі копій документів отримати оригінал свідоцтва про смерть неможливо. Відповідно до п. 3.5. Розділу «III. Поновлення актових записів цивільного стану» Наказу Мінюсту від 12.01.2011 № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», Поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. За змістом ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Відповідно до положень п. 28 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, або неможливості його направлення органами іноземної держави (стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Слід зазначити, що дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах зупинено у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь на підставі Закону N2783-IX від 01.12.2022 року. Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України, актовий запис цивільного стану про смерть має бути поновлений у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. В даному випадку, заявниця отримала тимчасовий прихисток на території Польщі, у зв`язку із воєнною агресією рф на території України. Наразі для отримання права на постійне проживання на території рф, за законодавством Польщі необхідна згода батьків, оскільки вони, як літні люди мають право на отримання аліментів від повнолітньої доньки. У зв`язку із тим, що батько заявниці помер на території російської федерації однак, оригіналу свідоцтва його вона не має, отримати його на території російської федерації громадянами України неможливо, є необхідність у встановленні юридичного факту його смерті та подальшого отримання свідоцтва про смерть в Україні. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2 ст. 219 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Як роз`яснено у п.п. 13, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Встановлення даного факту заявнику необхідно, для реалізації своїх особистих немайнових прав стосовно батька, а саме доведення факту смерті батька для підтвердження відсутності обов`язку сплати аліментів повнолітніми дітьми на батьків з метою виїзду на постійне місце проживання закордон. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що слід поновити актовий запис цивільного стану про смерть [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Херсон, Херсонської області, громадянина України (актовий запис № 170229470000900303009 від 02.03.2022 р., зробленого відділом запису актів цивільного стану адміністрації Кіровського муніципального району Ленінградської області №94700009), який помер [INFO] , місце смерті: російська федерація, Ленінградська область, Кіровський район, м. Шліссельбург, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, про що Миколаївському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видати свідоцтво про смерть. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved