Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач в особі представника позивача - адвоката Мужика Н.Т. звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором за №501379550 у розмірі 86 704,83 грн., а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначав, що 26.10.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту за №501379550. Так, відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадках невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання протягом 30 календарних днів, з дня отримання інформації від банку. Банк належним чином виконав свої зобов`язання, щодо надання кредиту, а позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 86 704,83 грн. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу, щодо виконання зобов`язань, яка залишена відповідачкою без реагування, тобто, відповідачка, на думку позивача, свідомо не скористалась своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором. АТ «Сенс Банк» вчинило всі необхідні дії для досудового регулювання спору. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.06.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій вимоги позивача не визнала та просила розглянути справу без неї. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~- у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Так, із наданих до позову представником позивача адвокатом Мужиком Н.Т. документів вбачається, що 26.10.2021 року [PERSON] звернулася до АТ «Альфа-Банк» із письмовою офертою на укладення Угоди про надання споживчого кредиту за №501379550, в якій зазначено: тип кредиту кредит готівкою, сума кредиту 68\~000 грн., процентна ставка 35,00 %, строк кредиту 48 міс., дата повернення кредиту - 26.10.2025 року, для повернення заборгованості за угодою використовується рахунок - [NUMBER] , кредит надається для власних потреб, спосіб видачі переказ коштів на рахунок [NUMBER] ,\~відкритий в\~АТ «Альфа\~-\~Банк» (а.с. 10). Із дослідженої судом копії акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту за №501379550 від 26.10.2021 року - між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] убачається, що на підставі договору про банківське обслуговування фізичних осіб зазначено умови споживчого кредиту, а саме: надання споживчого кредиту грошових коштів 68 000 грн., із фіксованою процентною ставкою 35,00 %, строком на 48 місяців, дата повернення кредиту - 26.10.2025 року, спосіб видачі переказ коштів на рахунок [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк». На останньому аркуші акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту міститься підпис голови правління, однак підпис позичальника (відповідачки) відсутній (а.с.14-16). Згідно із долученого до матеріалів справи графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, персональний кредит: PL Unified_limit_VG_Mob 5000-50000 викладеного в додатку №1 до Угоди про надання кредиту за №501379550 від 26.10.2021 убачається що сума кредиту становить 68\~000 грн., проценти за користування кредитом за період з 26.10.2021 року по 26.10.2025 року складають 59 202,04 грн., загальна вартість кредиту становить 127 202,04 грн. грн. Зазначений графік містить підпис лише голови правління АТ «Альфа-Банк», підпис позичальника [PERSON] відсутній (а.с.17-19). Відповідно до умов, викладених в паспорті споживчого кредиту вбачається, що за кредитним договором можливе використання максимальної суми кредиту 68 000 гривень, строк кредитування 48 місяців, процентна ставка 35 % річних, а також зазначені інші умови щодо надання споживчого кредиту, проте підпис споживача [PERSON] відсутній теж (а.с.11). Відповідно до меморіального ордеру за №651572202 від 26.10.2021 року, який не містить, ані печатки банку, ані підпису посадової особи банку, платник АТ «Сенс\~Банк» перерахувало саме 26.10.2021\~року з рахунку [NUMBER] отримувачу « [PERSON] » на рахунок\~ [NUMBER] кошти у розмірі 68\~000 грн., призначення платежу «надання кредиту за кредитним договором №501379550 від 26.10.2021». При цьому позивачем не зазначено, чому банк перерахував відповідачці зазначені кошти саме на рахунок, який повинен використовуватися для повернення заборгованості, а не на рахунок, зазначеній в оферті - [NUMBER] ,\~відкритий в\~АТ «Альфа\~-\~Банк» (а.с.22). Більш того, з доданого до позову Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, що державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу відбулася лише 30.11.2022 року, а саме зміна найменування юридичної особи з АТ\~«Альфа-Банк»\~на АТ\~«Сенс Банк» (а.с.77). В той же час зі змісту вже дослідженого судом меморіального ордеру за №651572202 від 26.10.2021\~року зазначено, що платником, станом на 26.10.2021 року є саме АТ «Сенс Банк» (а.с.22). Як слідує з виписки по особовим рахункам [NUMBER] та [NUMBER] з 26.10.2021 по 28.02.2023 були здійснені розрахунки по дебету рахунку та кредиту рахунку, проте відомості про рух коштів по рахунку [NUMBER] , який зазначено, як рахунок на який має бути зараховано кредитні кошти [PERSON] , відсутні (а.с.23-38). З долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 28.02.2023 року за кредитним договором за №501379550 від 26.10.2021 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 86 704,83 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 63 690,53 грн., заборгованість по відсоткам 23 014,30 грн. (а.с.21). 06.11.2023 року АТ «Сенс Банк» склав досудову вимогу на ім`я [PERSON] про виконання договірних зобов`язань, в якій вимагав впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість за кредитним договором 86 704,83 грн (а.с.39). В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, звертаючись до суду з цим позовом позивач вказує, що 26.10.2021\~року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501379550. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежів в сумі, строки на умовах, що передбачені кредитним договором, а тому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором. Разом з тим, на підтвердження своїх доводів позивачем до матеріалів справи долучено оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501379550, яка не підписана відповідачкою [PERSON] , як і не підписані відповідачкою акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501379550 від 26.10.2021 року, графік платежів (додаток № 1 до угоди про надання кредиту №501379550 від 26.10.2021 року), паспорт споживчого кредиту. Крім того в оферті на укладення угоди про надання споживчого кредиту за №501379550 від 26.10.2021 року зазначено рахунок - [NUMBER] , саме на який має бути зараховано кредитні кошти в розмірі 68 000 грн., відкритий в АТ «Альфа банк», проте ані в меморіальному ордері за №651572202 від 26.10.2021 року, долученому до матеріалів справи, ані у виписці по особовим рахункам такий рахунок не значиться, як рахунок відкритий на ім`я [PERSON] . Як вже зазначалося вище, з доданого до позову Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, що державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу відбулася лише 30.11.2022 року, а саме зміна найменування юридичної особи з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». В той же час зі змісту вже дослідженого судом меморіального ордеру за №651572202 від 26.10.2021 року зазначено, що платником, станом на 26.10.2021 року є саме АТ «Сенс Банк» . Відтак з огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт укладення 26.10.2021 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» угоди про надання споживчого кредиту за №501379550, отримання відповідачкою кредитних коштів та наявності у неї заборгованості, яка виникла внаслідок порушення умов кредитного договору. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. Згідно зі статтею 77 ЦПК України - предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на\~підставі доказів,\~поданих учасниками\~справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову АТ «Сенс Банк». Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові позивачу відмовлено, сплачений судовий збір слід покласти на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed