Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . На випадок своєї смерті спадкодавець залишив заповіт, яким заповів усе майно своєму сину [PERSON] , однак право на обов`язкову частку також мала його дружина [PERSON] , як пенсіонер (непрацездатна). До складу спадкового майна на момент смерті [PERSON] входили: право на земельну частку (пай), площею 2,79 га в колишньому КСП «Волинь» с. Смолигів Луцького району Волинської області; грошові заощадження з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться в Ощадбанку [ADDRESS] на рахунках [NUMBER] , [NUMBER] , що належали на підставі ощадної книжки серія [NUMBER] виданої 24.10.1992 року та ощадної книжки виданої 01.03.1991 року; житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; передані [PERSON] у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га та 0,60 га. Право на земельну частку (пай) площею 2,79 га та грошові заощадження було частково оформлене позивачами. З метою оформлення інших спадкових прав вони звернулись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори від 09 липня 2024 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вирішити вказане питання у позасудовому порядку не виявляється можливим. З огляду на наведене, позивачі просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та право на завершення приватизації земельних ділянок площею 0,25 га та 0,60 га, в порядку спадкування за заповітом та законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року судом з Волинського обласного державного нотаріального архіву витребувано матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Представник позивачів в письмовій заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 26 червня 2001 року (а.с. 16). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець)\~та непрацездатні\~батьки спадкують,\~незалежно від\~змісту заповіту,\~половину частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом (обов`язкова\~частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно заповіту від 19 червня 2001 року [PERSON] все своє майно, належне їй на момент смерті заповів сину [PERSON] (встановлено з матеріалів спадкової справи № 358/2002). Іншим спадкоємцем померлого є його непрацездатна дружина [PERSON] (обов`язкова частка у спадковому майні становить 1/3) (а.с.18). Право на земельну частку (пай) площею 2,79 га та грошові заощадження було частково оформлене позивачами (по 2/3 частки та 1/3 частки відповідно) (а.с.19,20). Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки площею 0,25 га та 0,60 га належним чином не оформлене. З матеріалів справи вбачається, що право власності на вказане нерухоме майно спадкодавець не зареєстрував (а.с.24). Факт належності спадкодавцю розглядуваного житлового будинку підтверджується копією витягів з по господарської книги №4 за 2001-2005 роки (а.с.22). Інші документи, зважаючи на рік побудови нерухомого майна, відсутні. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З матеріалів справи також вбачається, що земельні ділянки площею 0,25 га (для обслуговування будівель) та 0,60 га (для особистого підсобного господарства) передані [PERSON] у приватну власність безкоштовно на підставі рішення Смолигівської сільської ради народних депутатів Луцького району від 30 березня 1994 року № 21/6 (а.с.33-34). Відомості про завершення спадкодавцем процедури приватизації земельних ділянок відсутні. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно з ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачі у передбачений статтею 1270 ЦК України строк звернулись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, є такими, що прийняли спадщину. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При зверненні до нотаріуса у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, спадкоємцями не було пред`явлено оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (в частині житлового будинку), внаслідок чого їм постановою нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори від 09 липня 2024 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 25). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги те, що позивачі є спадкоємцями після смерті [PERSON] , спадщину прийняли відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved