Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

18.08.2017 у місті Дніпрі померла [PERSON] , про що 19.08.2017 складено відповідній актовий запис №1557 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29.08.2017 [NUMBER] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст.1216 ЦК України) До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить нерухоме та рухоме майно, а саме: -квартира [ADDRESS] , що розташована за адресою: [ADDRESS] ), яка належала померлій на підставі договору дарування від 29.01.1999, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І. за реєстровим номером 88, зареєстрованим в КП «ДМБТІ» ДОР» за записано в реєстрову книгу №153п за реєстровим номером 76-151. -1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів від 10.10.1996 за №3/1706-96; -1/2 частини квартири [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36353388), яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною І.О. за реєстровим номером 2169; -1/2 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2010, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3-2052; -1/2 частини автомобіля марки «SUBARU», модель «FORESTER», держаний номер [NUMBER] ( повідомлення РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровської області від 07.06.2023 за №31/4-129оц-202, згідно якого за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб: автомобіль марки «SUBARU FORESTER», 2011 року випуску, об`єм двигуна 1995 см. куб., дата реєстрації 09.09.2011 р., VIN-код [NUMBER] . З копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 15.04.1978, копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 28.12.1991, копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 19.04.2003 судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , а відповідач [PERSON] її чоловіком. Батьком [PERSON] є [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлої, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 29.08.2017 нотаріусом заведена спадкова справа №18/2017 (номер у спадковому реєстрі №61140813) до майна померлої [PERSON] , оскільки 29.08.2017 позивач [PERSON] подала приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 31.08.2017 відповідач [PERSON] діючи від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] також подав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Того ж дня [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. 10.11.2017 відповідач [PERSON] подала приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] (батько померлої) відмовився від свого права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь дітей померлої ( [PERSON] та [PERSON] ). 08.02.2019 [PERSON] подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою від 08.02.2019 нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею, у порушення п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не подані правовстановлюючі документи про належність спадкового майна спадкодавцеві. 25.05.2023 [PERSON] повторно звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй була надана відповідь, що постановою від 08.02.2019 їй було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії. 15.10.2020 [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою у якій просив письмово повідомити його про причину невидачі йому свідоцтва про право на спадщину. Відтак, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли, оскільки відповідно до ч.1 ст.1269 та у строк встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Про відмову від спадщини не заявляли. [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки заявив про відмову від спадщини. Отже, судом встановлено, що позивач та відповідачі спадщину після смерті [PERSON] прийняли у встановленому законом порядку, але [PERSON] оформити свої спадкові права в позасудовому порядку можливості не має, оскільки нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. (ч. 1 ст.368 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тому доводи позивача про визнання за нею, як спадкоємицею після смерті [PERSON] , права на 1/5 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ), квартира [ADDRESS] ; [ADDRESS] частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,8 кв.м; 1/10 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 33,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36353388; 1/10 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; 1/10 частини автомобіля марки «SUBARU», модель «FORESTER», держаний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] .в порядку спадкування за законом є обґрунтованими, а враховуючи наявність спору та вирішення питання про визнання права власності в судовому порядку, суд вважає за необхідне вирішити спір по суті та визнати за позивачем [PERSON] право власності на вказане майно. При цьому суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] фактично було придбане його батьком [PERSON] за особисті кошти, оскільки з копії договору купівлі-продажу від 19.08.2010, який витребуваний судом зі справ Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, судом встановлено, що покупцем за договором є [PERSON] і згоду на купівлю вказаного домоволодіння надавала його дружина [PERSON] , яка у заяві від 10.08.2010 чітко вказала, що дає своєму чоловікові [PERSON] згоду на купівлю житлового будинку за рахунок коштів набутих ними в період зареєстрованого шлюбу на умовах на його розсуд. Проживання та реєстрація у вказаному будинку батька [PERSON] не спростовує належності вказаного майна подружжю [PERSON] . Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Положеннями глави 19 ЦК України встановлено загальне правило про поширення позовної давності на всі цивільно-правові вимоги, окрім тих, що як виняток зазначені у статті 268 ЦК України. Так, у частині першій статті 268 ЦК України законодавець визначив, на які позовні вимоги не поширюється позовна давність. У частині другій статті 268 ЦК України закріплено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Опосередковано межі застосування позовної давності визначаються з урахуванням сутності пред`явленої вимоги. Так, у пункті 96 постанови від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про незастосування позовної давності до негаторного позову. Надаючи оцінку сутності заявлених вимог про визнання права власності суд враховує, що негаторний позов - це позов власника, який фактично володіє майном, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Приписами ч.5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позов про визнання права власності це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не з`єднане з конкретними вимогами про повернення майна чи усунення інших перешкод, не зв`язаних з позбавленням володіння. Позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником (чи титульним власником) свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] вступила у спадщину 29.08.2017 та є спадкоємницею прав та обов`язків померлої [PERSON] . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином з урахуванням наведеного, а також враховуючи той факт, що після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину жодному із спадкоємців нотаріусом не видавалось, [PERSON] може звернутися до суду за захистом свого права без обмеження строку, а тому підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , у відповідних частках на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 5 000 грн. 20 коп.

Outcome: approved