Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В червні 2024 року ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал»\~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом,\~який обґрунтовує\~тим,\~що 25\~листопада 2021\~року між\~ТОВ «ФК\~«Інвеструм» та\~ [PERSON] \~був укладений\~договір про\~надання фінансового\~кредиту №20918-11/2021.\~За яким\~ТОВ «ФК\~«Інвеструм» зобов`язався\~надати [PERSON] \~кредит у\~розмірі 6400\~гривень,\~а [PERSON] \~зобов`язалася протягом\~30\~днів повернути\~кредит та\~сплатити відсотки\~за користування\~грошовими коштами\~у розмірі\~0,50%\~на добу.\~ТОВ «ФК\~«Інвеструм» виконав\~своє зобов`язання\~за кредитним\~договором та\~надав [PERSON] \~грошові кошти\~у розмірі\~6400\~гривень.\~Відповідач неналежним\~чином виконувала\~грошові зобов`язання,\~тому у\~неї виник\~борг у\~розмірі 16160\~гривень.\~26\~вересня 2022\~року ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~та ТОВ\~«ФК «Інвеструм»\~уклали договір\~факторингу №ІК-3.\~За умовами\~якого до\~ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал»\~перейшло право\~грошової вимоги\~до [PERSON] \~за договором\~про надання\~фінансового кредиту\~№20918-11/2021\~від 25\~листопада 2021\~року.\~Відповідач відмовляється\~добровільно сплатити\~заборгованість.\~Тому ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~просить суд\~стягнути з\~ [PERSON] \~заборгованість за\~кредитним договором\~у розмірі\~16160\~гривень,що складається: з заборгованості за основною сумою боргу 6400 гривень, заборгованості за відсотками 9760 гривень. 2. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] направила до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити у повному обсязі, а розгляд цивільної справи здійснити за її відсутності. Відповідач направила до суду відзив на позовну заяву, яким заперечувала проти позовних вимог, вказавши, що договір про надання фінансового кредиту №20918-11/21 від 25 листопада 2021 року не містить відомостей щодо використання його сторонами електронних підписів. В свою чергу, довідка про ідентифікацію, видана ТОВ «ФК «Інвеструм», не підтверджує підписання кредитного договору, оскільки не містить зразку відповідного аналогу власноручного підпису відповідача. Позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 16160 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6400 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 9760 гривень, суперечить положенню ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування». Крім цього, позивачем не надано доказів на підтвердження факту переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача за договором про надання фінансового кредиту №20918-11/21 від 25 листопада 2021 року. З цих підстав [PERSON] просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] направила до суду відповідь на відзив, яким підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 25 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклав з [PERSON] договір про надання фінансового кредиту №20918-11/2021. За умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 6400 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,5% на добу (а.с.19-21). ТОВ «ФК «Інвеструм» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 6400 гривень. Вказана обставина підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №2919_240507135820 від 07 травня 2024 року (а.с.28). 06 січня 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] уклали додаткову угоду №3 до договору про надання фінансового кредиту (а.с.26-27). За умовами якої сторони погодили відстрочку виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №20918-11/2021 від 25 листопада 2021 року строком на 7 днів, тобто до 12 січня 2022 року, а також на вказаний строк було погоджено призупинення нарахування відсотків та встановлено суму заборгованості у розмірі 9440 гривень. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ч.3,\~ч.6\~ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний\~договір вважається\~укладеним з\~моменту одержання\~особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з\~вимогами ст.12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»,\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №20918-11/2021 від 25 листопада 2021 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора W6712. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Інвеструм» в електронній формі. Зазначене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1 ст.81\~ЦПК України відповідач не надала жодного доказу на спростування того, що вона не укладала кредитний договір, не отримувала та не вводила одноразовий ідентифікатор, не надавала ТОВ «ФК «Інвеструм» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів, або що платіжна картка № [NUMBER] їй не належить. Крім цього, зі змісту довідки про ідентифікацію (а.с.40) встановлено, що [PERSON] послідовно вчинила ряд дій, спрямованих на отримання кредитних коштів, в тому числі підписала кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора. Тому твердження [PERSON] стосовно того, що договір про надання фінансового кредиту №20918-11/2021 від 25 листопада 2021 року є недійсним у зв`язку з відсутністю електронного підпису та не підписаний нею є необґрунтованим. [PERSON] належним чином не виконувала грошове зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 26 вересня 2022 року у неї виникла заборгованість у розмірі 16160 гривень, що складається: з заборгованості за основною сумою боргу 6400 гривень, заборгованості за відсотками 9760 гривень (а.с.29-39). 26 вересня 2022 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклав з ТОВ «ФК «Інвеструм» договір факторингу №ІК-3. За умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язався передати на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.41-51). ТОВ «ФК «Інвеструм» передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №20918-11/2021 від 25 листопада 2021 року. Дана обставина підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №ІК-3 від 26 вересня 2022 року (а.с.52). У такий спосіб ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув прав кредитора у зобов`язанні, які виникли на підставі договору про надання фінансового кредиту №20918-11/2021 від 25 листопада 2021 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 16160 гривень. До вказаного висновку суд приходить також враховуючи необґрунтованою вказівку відповідача на ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування». Зважаючи на те, що зі змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» пред`явив вимоги про стягнення виключно заборгованості за тілом кредиту та відсотків за користування грошовими коштами, тобто вимоги про стягнення неустойки, штрафів та пені не пред`являлись позивачем. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №2321 від 31 травня 2024 року (а.с.10) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатив судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved