Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. 30.05.2024\~року директор\~Департаменту соціального\~захисту населення\~ЗМР звернулася\~до суду\~із вказаним\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~суми надміру\~виплаченої державної\~соціальної допомоги\~в розмірі\~3868,00\~грн. Свої вимоги мотивує наступним. Так, [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні як отримувач наступних видів допомог: -Допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу згідно заяви від 31.01.2020 та рішення Управління від 14.02.2020 строком з 01.01.2020 по 31.03.2020 у розмірі 2027,00 грн. на місяць; - Державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної на сина- [PERSON] , [INFO] , яка виплачувалася Відповідачу згідно з рішенням Управління від 18.08.2020 за її заявою як опікуна за рішенням суду строком з 17.08.2020 по 02.03.2023 у сумі 1712,00 грн. на місяць, а з 01.12.2021 після перерахунку сума виплати складала 1934,00 грн. на місяць. 20.08.2020\~ [PERSON] \~вчергове звернулась до Управління із заявою для отримання допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю. Разом із заявою серед іншого надано копію довідки до акту огляду МСЕК від 03.03.2020 зі вказаним строком чергового переогляду 03.03.2023, а новий висновок лікарської комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду разом з заявою не надано (строк дії попереднього висновку від 29.01.2020 дійсний до 29.07.2020). Рішенням Управління від 01.10.2020 виплату допомоги на догляд відповідачу призначено на строк з 01.04.2020 по 31.07.2020 у сумі 2118,00 грн. Розпорядженнями продовження строку виплати [PERSON] було продовжено строк виплати соціальної допомоги з 01.08.2020 по 31.05.2021 на період карантину в сумі 2027,00 грн. на місяць. 23.06.2021 відповідач знову звернулася до Управління із заявою для отримання допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю. Разом із заявою відповідачем надано висновок лікарської комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю виданий №353 від 22.06.2021 та дійсний до 03.03.2023. Рішенням від 30.06.2021 [PERSON] на підставі нового висновку лікарської комісії призначено допомогу з 01.06.2021 по 30.11.2021 в розмірі 2294,00 грн. щомісяця. Таким чином, за наданими Управлінню висновками лікарської комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду відповідач мав право на отримання допомоги на догляд з 29.01.2020 по 29.07.2020 та з 22.06.2021 по 03.03.2023. Право на отримання допомоги за період 01.08.2020 по 31.05.2021 пропущеного відповідачем чергового огляду наявними документами не підтверджено. Виходячи з вищезазначеного, Управлінням зроблено перерахунок виплаченої державної соціальної допомоги та встановлено, що кошти, виплачені за період карантину в розмірі 20270,00 грн. підлягають поверненню, так як не було підтверджено право на допомогу за період з 01.08.2020 по 31.05.2021 (2027,00 грн. * 10міс.). 14.07.2021 року відповідачу було скеровано повідомлення з пропозицію добровільно повернути надміру виплачені кошти. Рішенням на відрахування від 20.07.2021 відповідачу встановлено відрахування у розмірі 20 відсотків з призначеної від 01.06.2021 допомоги на догляд. Таким чином у період з 01.08.2021 по 30.11.2021 за рахунок відрахувань погашено 4749,00 грн. Однак станом на момент подання позовної заяви належна до повернення сума заборгованості, залишок якої становить 15 521,00 грн. (20 270,00 грн. - 4 749,00 грн.) повернута не була. У зв`язку з чим, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] надміру виплачену суму державної соціальної допомоги. Крім того, 21.01.2022 на адресу Управління надійшло свідоцтво про смерть 20.12.2021 підопічної відповідачу особи - [PERSON] , [INFO] . На підставі отриманої інформації рішенням від 28.01.2022 відповідач знята з виплати особам з інвалідністю з дитинства призначеної на сина з 01.01.2022. Таким чином, внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідачем про смерть опікуємої особи, утворилася переплата допомоги за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 у розмірі 3 868,00 грн. (1934,00 грн. * 2 міс.). Належна до повернення сума надміру виплаченої державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, яка становить 3 868,00 грн. повернута не була. У зв`язку з чим, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] надміру виплачену суму державної соціальної допомоги. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2024 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. ІІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. У судове засідання представник позивача не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини. Судова повістка надсилалась за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2019 року [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним, встановлено над ним опіку, та призначено опікуном [PERSON] . Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК від 22.04.2019, [PERSON] встановлено другу групу інвалідності з дитинства на строк до 01.04.2020, дата чергового переогляду 20.04.2020. Відповідно до висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І-ІІ групи внаслідок психічного розладу №255 від 29.01.2020 року, [PERSON] , 2000 року народження, особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу встановленого до 01.04.2020, потребує постійного догляду, догляд за ним постійно здійснює [PERSON] . Висновок дійсний до 29 липня 2020 року. [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні як отримувач наступних видів допомог: -Допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу згідно заяви від 31.01.2020 та рішення Управління від 14.02.2020 строком з 01.01.2020 по 31.03.2020 у розмірі 2027,00 грн. на місяць; - Державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної на сина- [PERSON] , [INFO] , яка виплачувалася Відповідачу згідно з рішенням Управління від 18.08.2020 за її заявою як опікуна за рішенням суду строком з 17.08.2020 по 02.03.2023 у сумі 1712,00 грн. на місяць, а з 01.12.2021 після перерахунку сума виплати складала 1934,00 грн. на місяць. Державна допомога відповідачу [PERSON] призначалася та виплачувалася на [PERSON] , 2000 року народження, який перебував під доглядом відповідача, відповідно до Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1192 від 02 серпня 2000 року. 20.08.2020 року [PERSON] в черговий раз звернулася із відповідною заявою до УСЗН ЗМР по Комунарському району про призначення допомоги, разом із заявою серед іншого надано копію довідки до акту огляду МСЕК від 03.03.2020 зі вказаним строком чергового переогляду 03.03.2023. Разом з тим, новий висновок лікарської комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду разом з заявою не надано (строк дії попереднього висновку від 29.01.2020 дійсний до 29.07.2020). Рішенням УСЗН ЗМР по Комунарському району від 01.10.2020 [PERSON] призначено виплату допомоги на догляд за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу на строк з 01.04.2020 по 30.06.2020 у сумі 2027 грн., та з 01.07.2020 по 31.07.2020 у сумі 2118 грн. Розпорядженнями від 21.07.2020, 03.09.2020, 23.09.2020, 22.10.2020, 16.12.2020, 23.02.2021, 05.05.2021, 24.05.2021 [PERSON] було продовжено строк виплати соціальної допомоги з 01.08.2020 по 31.05.2021 на період карантину в сумі 2027,00 грн. на місяць. 23.06.2021 [PERSON] знову звернулася до УСЗН ЗМР по Комунарському району із заявою для отримання допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю, разом із заявою відповідачем надано висновок лікарської комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю виданий №353 від 22.06.2021 та дійсний до 03.03.2023. Рішенням від 30.06.2021 [PERSON] на підставі нового висновку лікарської комісії призначено допомогу з 01.06.2021 по 30.06.2021 в розмірі 2189 грн., та з 01.07.2021 по 30.11.2021 в розмірі 2294,00 грн. щомісяця. 14.07.2021 року відповідачу було скеровано повідомлення з пропозицію добровільно повернути надміру виплачені кошти у сумі 19750 грн. на підставі того, що право на отримання допомоги за період 01.08.2020 по 31.05.2021 пропущеного відповідачем чергового огляду наявними документами не підтверджено. Рішенням про відрахування від 20.07.2021 відповідачу встановлено відрахування у розмірі 20 відсотків з призначеної від 01.06.2021 допомоги на догляд. Таким чином у період з 01.08.2021 по 30.11.2021 за рахунок відрахувань погашено 4749,00 грн. Також, 21.01.2022 на адресу Управління надійшла копія свідоцтва про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] від 21.12.2021 року, померлого [INFO] . Рішенням УСЗН ЗМР по Комунарському району від 28.01.2022 відповідач знята з виплати особам з інвалідністю з дитинства, призначеної на сина з 01.01.2022. Довідкою розрахунку суми переплати по державній соціальній допомозі [PERSON] за [PERSON] в період з 01.01.2022 по 28.02.2022 року розмір переплати становить 3 868,00 грн. (2 міс. * 1934,00 грн.). V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Умови, порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, отримуваної відповідачем визначено Законом України Про психіатричну допомогу. На підставі вказаного Закону України Урядом затверджено Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1192 від 02 серпня 2000 року. Порядок призначення визначає перелік документів, які повинні бути надані для призначення державної допомоги, підстави для призначення виплати та її припинення та перелік дій особи-отримувача у разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги, тощо. Відповідно до абз.4 ч.1 ст.5 Закону України Про психіатричну допомогу держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць. Відповідно до п.4 Порядку призначення №1192, допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за нею. Згідно з п.7 Порядку №1192 для призначення грошової допомоги на догляд особою, яка звертається за її призначенням, подаються такі документи відповідним органам соціального захисту населення: заява; документ, що посвідчує особу; декларація про доходи та майновий стан; висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу; довідки про наявність і розміри земельних ділянок, виділених для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки, виділеної унаслідок розпаювання землі; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, яка видана особі з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, за якою здійснюється догляд. Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Пунктом 9 Порядку №1192 передбачено, що допомога на догляд призначається з місяця звернення за допомогою, якщо протягом місяця подані всі необхідні документи. Рішення про призначення допомоги на догляд або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 днів з дня подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку. Відповідно до рішення УСЗН ЗМР по Комунарському району від 01.10.2020 [PERSON] призначено виплату допомоги до 31.07.2020 за відсутності висновку щодо необхідності стороннього догляду. Разом з тим, з попереднього висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І-ІІ групи внаслідок психічного розладу №255 від 29.01.2020 року вбачається кінцевий строк 29.07.2020, тому доводи позивача про недобросовісність дій набувача соціальної допомоги в період з 01.08.2020 по 31.05.2021 є необґрунтованими. Далі, відповідно до п.8 Порядку№1192, допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця. У разі коли особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки. У разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги. Виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли: сталися зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд; закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд; особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця. У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни. Згідно з п.13-1 Порядку №1192 , якщо внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Згідно абз.\~5\~п.\~26\~Порядку призначення і\~виплати державної\~соціальної допомоги\~особам з\~інвалідністю з\~дитинства та\~дітям з\~інвалідністю,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від 3\~лютого 2021\~р.\~№ 79,\~якщо отримувачем\~приховано чи\~подано недостовірні\~дані або\~органом соціального\~захисту населення\~отримано інформацію\~про обставини,\~що вплинули\~на встановлення\~права на\~призначення державної\~соціальної допомоги,\~надбавки на\~догляд та\~визначення їх\~розміру,\~що призвело\~до надмірних\~виплат коштів,\~органи соціального\~захисту населення: визначають\~обсяг надміру\~виплачених коштів\~з місяця\~призначення державної\~соціальної допомоги,\~надбавки на\~догляд та\~встановлюють строки\~їх повернення\~залежно від\~матеріального стану\~отримувача; повідомляють отримувачу про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Згідно п.\~27\~Порядку призначення і\~виплати державної\~соціальної допомоги\~особам з\~інвалідністю з\~дитинства та\~дітям з\~інвалідністю,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від 3 лютого 2021 р. № 79, надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги, надбавки на догляд повертаються:отримувачем самостійно; за\~згодою отримувача\~у повному\~обсязі за\~рахунок наступних\~виплат; за\~рішенням органу\~соціального захисту\~населення за\~рахунок наступних\~виплат державної\~соціальної допомоги\~у розмірі,\~що не\~перевищує 20\~відсотків щомісячної\~суми призначеної\~допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги, надбавки на догляд такі суми стягуються в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України). Пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У якості критеріїв для того, аби вважати суму щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, виплаченою безпідставно і надмірно, в конструкції норм Порядку №1192, передбачено лише зловживання громадян у формі: 1) подання документів із свідомо неправдивими відомостями, 2) неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, 3) приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо.. 21.01.2022 року Управлінням отримано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , як зазначено на копії свідоцтва, -через скриньку. Рішенням УСЗН ЗМР по Комунарському району від 28.01.2022 відповідач знята з виплати особам з інвалідністю з дитинства, призначеної на сина з 01.01.2022. Звернувшись до суду із вказаним позовом до [PERSON] , позивач посилався на те, що особа з інвалідністю [PERSON] помер [INFO] , однак про даний факт, що впливав на призначення державної соціальної допомоги, відповідач позивача вчасно не повідомила. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зазначити, позивач вирішуючи питання про доцільність/необхідність стягнення з відповідача виплаченої допомоги, мав довести суду, що відповідач допустив зловживання. З урахуванням положень п.8 Порядку №1192, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів свідомих та умисних дій відповідачки, що дали б підстави для висновку про приховування відповідачем вказаних обставин з метою отримання допомоги за січень та лютий 2022 року, оскільки вказану інформацію отримано позивачем не з власних джерел, що не може бути підставою для покладення відповідальності з повернення коштів за січень та лютий 2022 року на відповідача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року у справі 6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі 6-151цс13. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено, що переплата соціальних витрат утворилася не внаслідок недобросовісності відповідача, принаймні доказів зворотнього позивачем не надано. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні № 29979/04 від 20.01.2012 у справі «Рисовський проти України» визначає, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). В матеріалах справи немає відомостей про те, що відповідачка, подаючи заяву про призначення соціальної допомоги, порушила будь-які норми законодавства або зазначила неправдиву інформацію, яка могла вплинути на призначення виплат. Про добросовісність відповідачки в отриманні спірної суми свідчать ті обставини, що у січні та лютому 2022 року строк виплати допомоги їй було продовжено за рішенням органу соціального захисту населення на законних підставах автоматично через карантин і закон не вимагав від неї подачі нового пакету документів. Отже, судом не встановлено факту зловживання своїми правами відповідачкою при поданні заяви про призначення державної соціальної допомоги. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про об`єктивну неспроможність позивача перевірити надану відповідачкою інформацію при вирішенні питання про продовження надання державної соціальної допомоги без заяви відповідача на час дії карантинних обмежень. Також не встановлено обставин, що дали б підстави для висновку про приховування відповідачем факту смерті сина з метою отримання допомоги за січень та лютий 2022 року. Отже, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши положення чинного законодавства з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку зі недоведеністю недобросовісності відповідача у отриманні надміру виплачених коштів. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача. На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: dismissed