Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області, про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання рішення суду. У позові посилається на те, що у справі №442/3994/20 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області проголошене 15.10.2020, набрало законної сили 30.11.2020. Період невиконання відповідачем судового рішення становить 01.12.2020 - 01.08.2024, сума заборгованості складає 6985,00 грн. Загальна сума компенсації за невиконання вказаного судового рішення становить 4538,88 грн., з яких 3769,96\~грн -\~інфляційне збільшення\~та 768,92\~грн -\~3%\~річних. 01.02.2021 проголошена постанова Львівського апеляційного суду у 442/3633/20, яка набрала законної сили 01.02.2021, період невиконання відповідачем судового рішення становить 02.02.2021 - 01.08.2024, сума заборгованості 2775,64 грн. Загальна сума компенсації за невиконання вказаного судового рішення становить 1696,79 грн., в тому числі 1405,60 грн - інфляційне збільшення, 291,19 грн - 3% річних. У справі 442/7615/20 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області проголошено 21.01.2021, що набрало законної сили 26.02.2021, сума заборгованості відповідача складає 6434,49 грн, за період - 27.02.2021 - 08.04.2021. 09.04.2021 сплачено 1231,50 грн, залишок заборгованості 5202,99 грн, період невиконання судового рішення: 10.04.2021 - 01.08.2024. Загальна сума компенсації за невиконання судового рішення у справі 442/7615/20 становить 3075,77 грн, з яких 2536,89 грн - інфляційне збільшення, 538,88 грн - 3% річних. У справі 442/2616/21 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області проголошене 18.05.2021, набрало законної сили 02.07.2021, період невиконання відповідачем судового рішення становить 03.07.2021 - 01.08.2024, сума заборгованості 2775,64 грн, сума компенсації за невиконання судового рішення по справі 442/2616/21 складає 1463,61 грн, з яких 1206,86 грн - інфляційне збільшення, 256,75 грн - 3% річних. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/2021/21 проголошене 23.04.2021, набрало законної сили 28.05.2021, період невиконання судового рішення становить 29.05.2021 - 01.08.2024, сума заборгованості складає 2379,85 грн. Загальна сума компенсації за невиконання судового рішення по справі 442/2616/21 становить 1268,58 грн., з яких: 1041,60 грн - інфляційне збільшення, 226,98 грн - 3% річних. Зважаючи на вищенаведене, просить суд стягнути з відповідача на її користь за несвоєчасне виконання вищевказаних судових рішень 12043,63 грн, з яких: 9960,91 грн - інфляційне збільшення; 2082,72 грн - 3% річних. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі. Щодо вирішення спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріалами справи встановлено, що 03.12.2020 старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федурко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 63797541 з виконання виконавчого листа №442/3994/20, виданого 30.11.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 6985,50 грн. пені за прострочення сплати аліментів. 10.03.2021 старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федурко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 64747631 з виконання виконавчого листа №442/3633/20, виданого 01.03.2021 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2775,64 грн. індексації аліментів. Того ж дня старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федурко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 64747885 з виконання виконавчого листа №442/7615/20, виданого 01.03.2021 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 6434,49 грн. пені за прострочення сплати аліментів. 12.07.2021 старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федурко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 66044623 з виконання виконавчого листа №442/2021/21, виданого 31.05.2021 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2379,85 грн. пені за прострочення сплати аліментів. Того ж дня старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федурко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 66044112 з виконання виконавчого листа №442/2616/21, виданого 06.07.2021 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2775,64 грн. пені за прострочення сплати аліментів. Згідно наданої позивачем зведеної таблиці компенсаційних нарахувань за невиконання судових рішень у справах №442/3994/20, 442/3633/20, 442/7615/20, 442/2616/21, 442/2021/21 загальна сума таких складає 12043,63 грн. Згідно з листом в.о. начальника відділу Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області від 11.07.2024 за №34847, станом на 01.07.2024 залишок заборгованості по зведеному виконавчому провадженні №65188076 становить загальну суму 410328,14 грн та 27378,81 євро, в тому числі на користь [PERSON] - 389800,31 грн та 27378,81 євро (зокрема по ВП №63797541 - 6985,50 грн, ВП №64747885 - 5202,99 грн, ВП №64747631 - 2775,64 грн, ВП №66044623 - 2379,85 грн, ВП №66044112 - 2775,64 грн) та на користь держави 20629,83 грн. У своїй позовній заяві, у зв`язку з невчасним виконанням відповідачем рішень суду, позивач просить про стягнення на її користь з відповідача 12043,63 грн, з яких: 9960,91 грн - інфляційне збільшення, 2082,72 грн - 3% річних. Вирішуючи зазначені позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно з наведеним у ст. 509 ЦК України визначенням, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника щодо кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати від боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу ч. 2 та ч. 3 ст. 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо. Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань наведені в ст. 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2023 у справі №420/2411/19, зазначила, що ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Тому приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц). У постанові від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Судове рішення про стягнення коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №686/7081/21). Отже, рішення суду про стягнення на користь позивача з відповідача пені підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника [PERSON] у зв`язку із невиконанням судового рішення на користь позивача [PERSON] . За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) виконання остаточного судового рішення, яким вирішений спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру, є частиною "права на суд" (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece, § 40, 45, заява № 18357/91) від 19.03.1997,"Бурдов проти Росії" (Burdov v. Russia, § 34, 37, заява №59498/00) від 07.05.2002). Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції). Це право гарантоване і для тих випадків, коли право на справедливий судовий розгляд порушене невчасним виконанням судового рішення, зокрема через відсутність коштів (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Бурдов проти Росії (№2)" (Burdov v. Russia (№ 2), § 96, 97, 99, 117, заява №33509/04) від 15.01.2009). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (п. 31) відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15 (про те, що правовідносини стосовно виконання судових рішень урегульовані Законом України "Про виконавче провадження" і до них не можна застосовувати приписи про цивільно правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України)), а також від 02.03.2016 у справі №6-2491цс15 про те, що ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 цього Кодексу не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України за наявності деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (п. 45 постанови). Отже, у разі неналежного виконання (прострочення) боржником підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням його грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, вважаю, що положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Наданий позивачем розрахунок підтверджується долученими письмовими доказами і такий не спростовано відповідачем, а відтак суд визнає його правильним. При таких обставинах суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позов задоволено, то на підставі вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає до стягнення понесені останньою та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 968,96 грн. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, рішення не проголошується, а датою його ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення. Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказав: "З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте, у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін." Отже, датою ухвалення цього рішення є 26 вересня 2024 року.

Outcome: approved