Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 03 травня 2024 представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить припинити з 01.11.2022 стягнення аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , звільнити з 01.11.2022 від сплати заборгованості зі сплати аліментів та відкликати судовий наказ № 2-н/215/945/17, оскільки дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Вказує, що від стосунків між позивачем та відповідачем народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Тернівським районним судом міста Кривого Рогу 26 жовтня 2017 року було видано судовий наказ №2н/215/945/17, яким стягнуто з позивача, аліменти на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 13.11.2017 державним виконавцем Тернівського ВДВС Криворізького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55118665 на виконання рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 26 жовтня 2017 року та наразі з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] ,\~що зокрема підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Представник вказує, що дитина з 01 листопада 2022 проживає разом з батьком за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне проживання осіб від 29.04.2024 року. Наразі, доньці позивача виповнилось 14 років та визначення місця проживання у судовому порядку неможливо враховуючи вищевказані положення, однак фактично дитина проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Також, 05.06.2023 року відповідач, [PERSON] , [INFO] залишила адресу свого мешкання [ADDRESS] та не повернулась, у зв?язку з чим 09.06.2023 року її батьком - [PERSON] , [INFO] було подано заяву до ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, про що 10.06.2023 року до ЄРДР №12023041760000436 було внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ст. 115 ч. 1 Кримінального кодексу України (Вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині), що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.12.2023 року (номер кримінального провадження 12023041760000436). Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~ В судове засідання позивач [PERSON] та його представник, адвокат Пахомова Д.М. не з`явилися, надали заяву в якій просять задовольнити позов та проводити розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно поштового повідомлення, а.с. 35-36, 37-38, а також за допомогою оголошень про виклик відповідача, які було опубліковано на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с. 34, 43, 48, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність до суду не надходили, відзив на позов до суду не надавала. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 09-30 год. 28.06.2024, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.06.2024 у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10-30 год. 14.08.2024. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 07.10.2024 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 10.03.2010 Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, згідно якого батьком дитини є [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 8). 13.11.2017 року державним виконавцем Тернівського ВДВС міста Крививй Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] відкрито виконавче провадження №55448665, з примусового виконання судового наказу виданого Тернівським районним судом м. Кривого Рогу від 26.10.2017 по справі № 2н/215/945/17 про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, борг [PERSON] станом на 31.12.2023 становить 158302,15 грн. (а.с. 11-13). Згідно характеристики підписаної класним керівником [PERSON] та директором КГ №78 КМР, О. Дьоміною, [PERSON] , [INFO] , навчається у гімназії №78 з шостого класу, за час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця з середнім рівнем навчальної компетенції. Ліза виховується у неповній сім`ї, батько приділяє належну увагу вихованню доньки, тримає на постійному контролі навчання і поведінку доньки, підтримує систематичний зв`язок із класним керівником, що також підтверджується довідкою №165 від 28.12.2023 (а.с. 14, 21). Відповідно до акту від 29.02.2024, який підписаний мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] в період з 01.11.2022 по теперішній час (а.с. 18). Згідно декларації №0001-Х44-2ХА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, законним представником пацієнта - [PERSON] є [PERSON] (а.с.15-17). Як видно з витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №12023041760000436 від 10.06.2023, 09.06.2023 до ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що його донька [PERSON] , [INFO] , 05.06.2023 залишила адресу свого мешкання: [ADDRESS] та до теперішнього часу не повернулась (а.с. 19). Згідно довідки № 000000000027 від 24.01.2024, [PERSON] працює електрогазозварником з 31.10.2022 по теперішній час на ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС», за період липня по грудень 2023 отримав загальний дохід в сумі 91302,35 грн. (а.с. 20). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно із частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право\~\~в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Згідно з ч. 2, 8, 9\~ст. 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 11 Закону України\~Про охорону дитинства\~наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України\~Про охорону дитинства\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст. 188 СК України встановлено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати аліментів можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати аліментів на підставі судового рішення. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (справа «Нойлінгер і Шурук», №41615/07, 6 липня 2010 року, і «Х проти Латвії», заява №27853/09, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (справа «Сахін проти Німеччини», заява №30943, ЄСПЛ 2003 VІІІ). Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладених норм права, враховуючи тривалість проживання доньки з батьком, добросовісне виконання ним батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, суд приходить до висновку про необхідність звільнення позивача від сплати аліментів на користь [PERSON] в подальшому, так як дитина фактично мешкає з позивачем. Щодо позовних вимог в частині звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормами ч.2\~\~ст.197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз\~статті 197 СК України\~надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. У п.22\~постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року\~судам роз`яснено, що, у випадках передбачених\~ст.197 СК України, суд може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.2 зазначеної Постанови, суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст.197 СК України\~умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізом зазначеної правової норми встановлено, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №592/2683/17. Аналогічна вимога встановлюється нормами\~ст. 273 СК України, де зазначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, діюче законодавство не передбачає. Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, борг [PERSON] станом на 31.12.2023 становить 158302,15 грн. (а.с. 11-13). З акту доданого до справи, вбачається, що [PERSON] з 01.11.2022 забрав доньку до себе, проживав з нею та здійснював її утримання, але оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити частково та звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася за період з 10.06.2023, тобто з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Відповідно до ст.ст.264-265 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 153, 157, 158, 159 СК України,

Outcome: partial