Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

ТзОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 11 червня 2019 року ПАТ «Ідея Банк», [PERSON] та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір кредиту та страхування № Z62.19705.005356182, що є змішаним договором та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування. Банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 23576 грн., включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3075,13 грн., строк кредитування становить 12 місяців і датою повернення кредиту є 11.06.2020 з річною змінюваною процентною ставкою - 15 %, яка в подальшому не змінювалась. Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково, сплатив банку 5467,33 грн. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. У зв`язку із зазначеним, станом на 16.11.2023 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 28182,90 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 18864,48 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 9318,42 грн. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого останнє набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором Z62.19705.005356182 від 11 червня 2019 року. 29 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу № 29/12-23, відповідно до якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 28182,90 грн. та судові витрати. Крім того, із врахуванням того, що [PERSON] прострочив узгоджені строки платежів за кредитним договором № Z62.19705.005356182 від 11.06.2019, порушивши зобов`язання, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» просить стягнути із відповідача заборгованість із врахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми за період, починаючи з наступного дня із дати закінчення строку дії кредитного договору 12.06.2020 і до 23.02.2022 включно, а саме 4726,10 грн інфляційних втрат та 1439,52 грн три проценти річних. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, у випадку неявки відповідача, просить провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 червня 2019 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір кредиту та страхування № Z62.19705.005356182, що є змішаним договором та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування. Відповідно до умов вказаного договору позичальник акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО), шляхом підписання заяви про приєднання, що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою договір кредиту та страхування. Таким чином, обидва дані договори у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини банку та позичальника в рамках кредитних правовідносин, про що зазначено у п. 6 кредитного договору. Згідно з п. 9.1. ДКБОФО банк надає позичальнику споживчий кредит на підставі цього договору та договору кредиту, укладеного з позичальником. Умови договору кредиту в сукупності з умовами цього договору визначають цілісні умови кредитування позичальника, передбачені\~Законом України «Про споживче кредитування». У разі виявлення суперечностей між нормами договору кредиту та цього договору застосовуються норми договору кредиту. Відповідно до п. 9.27. ДКБОФО цей договір в частині споживчого кредиту є укладеним з дня прийняття позичальником пропозиції щодо укладення даного договору, підписанням позичальником договору кредиту та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором кредиту та даним договором. Договір кредиту та страхування був підписаний позичальником власноручно. Від імені банку договір був підписний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно п. 13.3. публічної пропозиції АТ «ІДЕЯ БАНК» про приєднання до ДКБОФО в редакції, що діяла з 15 липня 2019 року по 30 вересня 2019 року. Страховий агент, підписуючи договір кредиту та страхування, діяв від імені ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» також ж з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки, відтворених за допомогою технічного пристрою. Відповідно до п. 1.7. кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 23576 грн., включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3075,13 грн., а позичальник відповідно до п. 9.9. та п. 9.14.2. ДКБОФО зобов`язався повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця згідно з графіком. У п. 1.4., 1.6. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 12 місяців. Згідно п. 1.3. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 15 % річних і в подальшому не змінювалась. Згідно з п. 9.12, 9.13 ДКБОФО нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору повернення заборгованості за договором здійснюється відповідно до графіку, що міститься у додатку № 1 до кредитного договору. Розмір страхового внеску за договором страхування становить 3075,13 грн., вигодонабувачем за цим договором страхування є банк. У п. 3.12. кредитного договору сторони погодили, що банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок. У відповідності до приписів\~Закону України «Про споживче кредитування»\~при укладенні кредитного договору банком була доведена до відома позичальника інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом позичальника під текстом договору, а також під текстом паспорту споживчого кредиту. Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 23576 грн., з яких також за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» страховий платіж від імені позивальника в сумі 3075,13 грн., що підтверджується випискою з транзитного рахунку позичальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів. Згідно виписки по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом відповідач сплатив банку 5467,33 грн. Останній платіж проведено 17 лютого 2020 року. Станом на 16 листопада 2023 року заборгованість відповідача перед банком за становить 28182,90 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 18864,48 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 9318,42 грн. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір, відповідно до якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» відступає АТ «Ідея Банк» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 29 грудня 2023 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу № 29/12-23. Відповідно до п. 5.1. вказаного договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього Договору. Згідно з додатком № 1 «Друкований Реєстр Боржників» до договору факторингу, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z62.19705.005356182 від 11 червня 2019 року. Виходячи із вищезазначеного, суд дійшов висновку, що факт укладання договору кредиту та страхування, отримання [PERSON] кредитних коштів за цим договором позивачем доведений, долучений розрахунок заборгованості підписаний особою, яка має право на представництво інтересів товариства у суді, є належним та допустимим доказом наявності заборгованість відповідача в розмірі 28182,90 грн. Згідно зі ст.512ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст.514ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до укладених договорів факторингу в порядку, обсязі та на умовах, визначених даними договорами, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права вимоги за договором кредиту та страхування від 11 червня 2019 року № Z62.19705.005356182 в розмірі 28182,90 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 18864,48 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 9318,42 грн. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за договором, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення кредиту, зі сплати відсотків. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини першої\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц. Представник позивача просить стягнути з [PERSON] 4726,10 грн інфляційних втрат та 1439,52 грн три проценти річних, із розрахунку представленого у позовній заяві. Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУкраїни\~доповнено, зокрема пунктом 18, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Згідно з розрахунком інфляційні втрати у сумі 4726,10 коп. та 3% річних в сумі 1439,52 коп. нараховані за період із 12.06.2020 (наступного дня з дати закінчення дії договору) до 23.02.2022, тому суд приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок, як належний доказ у справі, оскільки такий жодним чином не спростований відповідачем. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2019 року № Z62.19705.005356182 в розмірі 28182,90 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 18864,48 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками\~в сумі\~9318,42\~грн, інфляційних втрат в сумі 4726,10 грн та трьох процентів річних в сумі 1439,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору у вказаному розмірі. Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Правнича допомога позивачу надавалася адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» на підставі договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року № 1/04. Вартість послуг згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 10 травня 2024 року № 2 складає 7 200 грн. Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 7 200 грн є обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. У зв`язку з наведеним, з урахуванням відсутності заперечень відповідача проти відшкодування позивачу витрат на професійну (правничу) допомогу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7 200 грн.

Outcome: approved