Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

23.11.2023 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява\~\~ [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про стягнення безпідставно отриманих коштів.\~ В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 21.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. було вчинено виконавчий напис № 5072 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 19410,49 грн. На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною було відкрито виконавче провадження ВП №63562897. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2021 року (справа № 182/7656/20) виконавчий напис було визнано таким що не підлягає виконанню. Всього за виконавчим провадженням №63562897 з неї було стягнуто грошові кошти на загальну суму 15322,24 грн., з яких: 13412,04 грн. борг за виконавчим документом на користь ТОВ «Вердикт Капітал», 1341,20 грн. основної винагороди приватного виконавця та 569 грн. витрат виконавчого провадження на користь приватного виконавця Русецької О.О. Як зазначає позивач, приватним виконавцем та ТОВ «Вердикт Капітал» грошові кошти набуті без достатньої правової підстави, а тому на підставі\~ст.1212 ЦК України\~мають бути стягнуті з відповідачів на користь позивача. За цих обставин позивач просить суд стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13412,04 грн., стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 1341,20 грн. Ухвалою суду від 15.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву. 26.02.2024 року від [PERSON] , представника відповідача приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. надійшов відзив на позовну заяву. В якому просить в задоволенні позову до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. про стягнення на користь [PERSON] основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження в сумі 1341,20 грн. відмовити в повному обсязі. 06.03.2024 року від представника відповідача генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. надійшов відзив на позовну заяву. В якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2\~ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч.ч.5, 6\~ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що за заявою стягувача - ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі виконавчого напису №5072 вчиненого 21 жовтня 2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 63562897, про примусове стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості. 14.11.2020 року приватним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.\~ Частиною 2\~ст.48 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.68 Закону України «Про виконавче провадження»\~стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. під час відкриття виконавчого провадження з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» по виконавчому провадженню № 63562897\~в рахунок\~погашення боргу було\~стягнуто\~13412,04 грн., на користь ВП [PERSON] 569,00 грн. витрати виконавчого провадження та 1341,20 грн. основна винагорода приватного виконавця. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2021 року (справа № 182/7656/20) виконавчий напис №5072, вчинений 21.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю., було визнано таким що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили. Також 28.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 63562897 за п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягнення було припинене. За цих обставин суд приходить до висновку, що стягнута з позивача сума була набута без достатньої правової підстави. Відповідно до\~ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно\~ст.1213 ЦК України\~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до\~ст.1214 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 ЦК України). З огляду на вище викладене, враховуючи, що ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно набуло 13412,04 грн., які були стягнуті з позивача за виконавчим написом, який було визнано таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» вказаних коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. в якості витрат на проведення виконавчих дій та основної винагороди приватному виконавцю в сумі 1341,20 грн., суд зазначає наступне. Як зазначалося вище, відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення гл.83\~ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз\~ст.1212 ЦК України\~вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Загальна умова ч.1\~ст.1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі\~ст.1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1\~ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування\~ст.1212 ЦК України\~до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні\~ст.1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Частиною 2\~ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що\~Законом України «Про виконавче провадження»\~встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Вказана позиція підтверджується постановою Верховного суду від 05 лютого 2020 року по справі № 201/8493/18. Позивачем в порядку адміністративного судочинства дії та постанови виконавця не оскаржувались, неправомірними вони не визнавались. Оскільки вказана основна винагорода та витрати на проведення виконавчих дій не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні\~ст.1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження, тому позовні вимоги в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. коштів в сумі 1341,20 грн. задоволенню не підлягають через недоведеність протиправності дій останньої. На підставі викладеного,

Outcome: partial