Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

18.04.2023 року позивач Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором купівлі-продажу та стягнення моральної шкоди. Позов обгрунтовано наступним. [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 541675279691 від 02.06.2022 року. Основними видами його економічної діяльності є роздрібна торгівля, що здійснюється формами поштового замовлення або через мережу Інтернет (код КВЕД 47.91) та роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.59). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є подружжям, яке в серпні 2022 року через мережу Інтернет (в акаунті соціальної мережи Інстаграм [INFO]) замовили в мене меблі, а саме: - Диван кутовий «Home Delux», нерозкладний, вартістю 28 150 (двадцять вісім тисяч сто п`ятдесят) грн.; - Ліжко «Home Delux», вартістю 21 000 (двадцять одна тисяча) грн. Для узгодження якості, фактури та кольору тканини, що з неї буде виготовлено замовлення, мною було надано відповідачам зразки тканин. Шляхом обміну повідомленнями в VoIP-додатку для дзвінків і обміну повідомленнями Viber між мною та [PERSON] було досягнено домовленості щодо технічних характеристик, зовнішнього вигляду, якості матеріалів та вартості вказаного товару. На підтвердження замовлення було видано рахунок - фактуру № 29/08 від 29 серпня 2022 року. Із врахуванням наданої знижки у розмірі 800 (вісімсот) грн., загальна вартість товару становить 48 350 (сорок вісім тисяч триста п`ятдесят) грн. На підставі зазначеного рахунку-фактури відповідачами було проведено часткову оплату товару в розмірі 26 175 (двадцять шість тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 00 коп.: -25 серпня 2022 року в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень від [PERSON] ; -30 серпня 2022 року в сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень від [PERSON] ; -30 серпня 2022 року в сумі 175 (сто сімдесят п`ять) гривень від [PERSON] . Отже, сума до оплати після отримання товару становила 22 175 (двадцять дві тисячі сорок п`ять) гривень. В подальшому між позивачем та відповідачами було узгоджено надання додаткової знижки в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. Таким чином між позивачем, як продавцем - суб`єктом підприємницької діяльності, та відповідачами - покупцями було дистанційно укладено договір купівлі-продажу меблів через мережу Інтернет. За таких умов сума, яку відповідачі повинні доплатити за отриманий товар становить 20 675 (двадцять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. Зазначений вище товар (диван та ліжко) позивачами було отримано 02 листопада 2022 року, що підтверджується повідомленнями [PERSON] в VoIP-додатку для дзвінків і обміну повідомленнями Viber та відео з профілю [INFO] відповідачки в соціальній мережі Инстаграм. Крім того, відповідача з моменту отримання і по даний час активно користуються придбаними меблями, відповідачка розміщає в своєму профілі [INFO] в соціальній мережі Инстаграм відео та фото з даними меблями. Проте, на даний час зазначена сума відповідачами не сплачена, незважаючи на отримання товару та користування ним. У зв`язку з наведеним позивач звернувся з позовом до суду та просив суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] , що проживає: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] , що проживає: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь фізичної особи - підприємця [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) в солідарному порядку заборгованість за договором купівлі-продажу товарів через мережу Інтернет в розмірі 20 675 (двадцять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень, в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, судові витрати покласти на відповідачів в солідарному порядку. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.04.2023 року у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі № 369/5569/23 за позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором купівлі-продажу та стягнення моральної шкоди було відмовлено. 08.05.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 06.11.2023 року до суду представником відповідачів за первісним позовом подана зустрічна позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, зобов`язання вчинити дії, стягнення пені, відшкодування моральної шкоди. Також представник відповідачів за первісним позовом заявив клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову. Дане клопотання мотивоване тим, що позивачі за зустрічним позовом не отримували ухвали суду про відкриття провадження у справі, вони були позбавлені можливості реалізувати своє право на одержання правової допомоги та, зокрема, подати зустрічний позов у цій справі. Суд, дослідивши зустрічну позовну заяву та клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову, прийняв зустрічний позов до розгляду ухвалою суду від 13.12.2023 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір побутового підряду, що підтверджується рахунком-фактурою № 29/08 від 29 серпня 2022 року, який містить погоджені технічні характеристики замовлених меблів, а саме кутового дивану та ліжка, та термін їх виконання. Проте ФОП [PERSON] не виконав належним чином свої зобов`язання по договору, що стало підставою для звернення із зустрічним позовом про захист прав споживачів. Так, ФОП [PERSON] передав [PERSON] та [PERSON] диван та ліжко, які, проте, зовсім не відповідали замовленню та затвердженому проекту візуалізації. Просили зобов`язати фізичну особу-підприємця [PERSON] безоплатно усунути недоліки меблів, які були поставлені [PERSON] та [PERSON] на виконання умов договору побутового підряду у власному приміщення протягом десяти днів із дня набрання рішенням законної сили; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] пеню за прострочення виконання договору побутового підряду у розмірі 19 677,00 грн.; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. ФОП [PERSON] направив відзив на зустрічну позовну заяву, яким просив у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити повністю, зазначив, що правовідносини між учасниками спору містять ознаки як договору купівлі-продажу товару за зразком, так і в певній мірі ознаки договору побутового підряду. При цьому, він же як Позивач за первісним позовом у відповіді на відзив зазначає, що між сторонами спору було укладено договір купівлі-продажу меблів за зразком (в даному випадку - за описом) товару, а місцем передання товару було визначено місце проживання фізичної особи - покупця. 01.05.2024 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 30.09.2024 року представниками сторін подано до суду заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача підтримав задоволення первісних позовних вимог та заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог, представник відповідачів заперечив проти задоволення первісних позовних вимог та підтримав задоволення зустрічних позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] у серпні 2022 року було укладено договір побутового підряду. На підтвердження замовлення ФОП [PERSON] було виставлено рахунок-фактуру № 29/08 від 29 серпня 2022 року (додається), відповідно до якого замовником є [PERSON] ; найменування замовлення: -Кутовий диван «Home Delux» - не розкладний; довжина 2800 мм, довжина посадки 2400 мм, довжина кута - 1800 мм, ширина посадки - 800-840 мм, висота посадки - 400 мм, 5 подушок в комплекті - 3 великих, 2 маленьких, тканина divotex massoni - 10. Тканина з легким ефектом зморщеності. Вартість - 28150,00 грн; -Ліжко «Home Delux» - загальна довжина - 2200 мм, загальна ширина - 2000 мм, ширина узголів`я - 150 мм, тканина divotex massoni - 10 (з легкими зморшками). Вартість - 21000,00 грн. Термін виконання встановлений 25-35 робочих днів. Доплата за доставку - 2000 грн при отримання. Знижка в розмірі 800 грн. Загальна сума передоплати: 24175,00 грн. Окрім того, була затверджена візуалізація виготовлених меблів, що підтверджується доказами. Інформація про будь-які подальші коригування замовлення відсутня. Окрім цього, 25.08.2022 року [PERSON] було сплачено 2 000 грн як оплата за тканину. Вказане ФОП [PERSON] не оспорюється. Таким чином, у загальному [PERSON] та [PERSON] було сплачено на користь ФОП [PERSON] 26 175 грн, що останнім не оспорюється. У подальшому між сторонами було досягнута домовленість про додаткову знижку у розмірі 1500, 00 грн та надання послуг із доставки меблів безкоштовно, що підтверджується ФОП [PERSON] у його позовній заяві. Як видно із рахунку-фактури, сторони домовилися про термін виконання ФОП [PERSON] своїх зобов`язань (тобто щодо виготовлення меблів та передачі їх [PERSON] та [PERSON] протягом 25-35 робочих днів. З подальшої переписки між Стронами в месенджері Viber, відповідно до наданих доказів, можна зробити висновок, що 10.09.2022 року ФОП [PERSON] підтвердив вказані попередні строки, окрім того, обіцяв виконати Договір ще швидше. 16.09.2022 В ФОП [PERSON] надав роз`яснення, що робочі дні в нього з понеділка по п`ятницю, тобто 5 днів на тиждень. Отже, відповідно до умов договору та з урахуванням часткової оплати послуг ФОП [PERSON] повинен був здійснити виробництво меблів та передати їх [PERSON] та [PERSON] до 18.10.2022, однак і досі не здійснив належне виконання своїх зобов`язань. Протягом всього строку, наданого ФОП [PERSON] для виконання замовлення, останній неодноразово ігнорував зауваження [PERSON] та [PERSON] щодо якості виконуваних робіт та строків виконання замовлення, що підтверджуються наданими в якості доказів відеоматеріалами. ФОП [PERSON] передав [PERSON] та [PERSON] диван та ліжко, які не відповідали замовленню та затвердженому проекту візуалізації, про що ФОП [PERSON] було повідомлено шляхом листування в додатку Viber. Так, були виявлені такі недоліки: ?каркаси ліжка та дивану виготовлені з ламінованого ДСП, а мали бути з суцільного буку; ?узголів?я ліжка - з неякісної та зацвівшої сосни замість якісного буку; ?узголів`я ліжка неможливо закріпити, бо отвори вирізані криво, тож закріплюючі болти не можуть бути використані; ?ліжко не відповідає візуалізації - виготовлене з 2 частин, мало бути суцільне; ?ніжки ліжка зварені криво, що було видно тільки після монтажу; ?ніжки дивану зварені криво; ?диван зроблений з кусків тканини, а не з суцільної, як було погоджено при замовленні на візуалізації. Виявлені недоліки зафіксовані у відео та надіслані у якості претензії ФОП [PERSON] . Окрім того, ФОП [PERSON] визнав необхідність переробити ліжко, тобто підтвердив, що наявні недоліки. У подальшому також було виявлено, що пружини дивану неякісні та залишають ржаві плями, а також пропивають тканину дивану. При цьому ФОП [PERSON] надавав гарантію на меблі 18 місяців, що підтверджується наданими у якості доказів відеоматеріалами. Так, відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Разом із цим, відповідно до ч.6 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» при виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся з вимогою про усунення недоліків. Оскільки [PERSON] та [PERSON] повідомили про недоліки меблів на наступний день після їх отримання, що підтверджується наданою у якості доказів роздруківкою листування, то гарантійний термін так і не почався (в даному випадку він і не міг початися, бо були передані меблі, які не відповідають замовленню). Так, ні в межах строку, наданого для виконання робіт за договором підряду, ні надалі, ФОП [PERSON] не виконав покладені на нього зобов`язання, а змонтовані меблі не відповідають візуалізації проекту та містять дефекти, спричинені недбалим виконанням робіт із виготовлення меблів. Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. Щодо правової природи відносин, які склалися між сторонами, слід зазначити таке: Суд вважає, що між сторонами відсутності ознаки договору купівлі-продажу за зразком у даних правовідносинах, як зазначив у відзиві на зустрічний позов ФОП [PERSON] , з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 702 Цивільного кодексу України сторони можуть укласти договір купівлі-продажу товару на підставі ознайомлення покупця із зразком товару (за описом, каталогом тощо). ФОП [PERSON] у відзиві зазначає, що «як видно з наданого позивачами відео ними обраний кутовий диван "Home Delux", фото якого міститься в профілі відповідача. В подальшому між сторонами спору дійсно обумовлюється вибір тканини та відповідачка висловлюю свої побажання щодо зовнішнього вигляду товару, переконуючись, що він буде відповідати наданому фото-зразку». ФОП [PERSON] у відповіді на відзив за первісним позовом зазначає, що «між сторонами спору було укладено договір купівлі-продажу меблів за зразком (в даному випадку - за описом) товару». Отже, купівля-продаж за зразком передбачає можливість отримати ідентичний товар, представлений у каталозі або за описом. При цьому ФОП [PERSON] підтвердив, що покупці висловлювали власні побажання щодо зовнішнього вигляду меблів. Окрім того, суд звертає увагу, що замовлення [PERSON] та [PERSON] містить індивідуальні характеристики. Так, відповідно до наданого до суду рахунку-фактури № 29/08 від 29 серпня 2022 року розміри дивана складають: довжина - 2800 мм, довжина посадки - 2400 мм, довжина кута - 1800 мм, що підтверджується наданими у якості доказів відеоматеріалами. Окрім того, в оголошенні чітко вказано, що «розміри, тканину, сторону кута можливо змінити індивідуально під вас», що підтверджується наданими у якості доказів відеоматеріалами. Отже, сам формат роботи ФОП [PERSON] передбачає можливість виготовлення індивідуального замовлення. Цим і скористалися [PERSON] та [PERSON] . Тобто мова йде саме про виготовлення меблів під замовлення, а не купівлю-продаж за зразком. Відповідно до частини 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Так, частиною 1 статті 865 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. У правовідносинах, які виникли між [PERSON] та [PERSON] та ФОП [PERSON] наявні усі ознаки договору побутового підряду, зокрема: ФОП [PERSON] є суб`єктом господарювання, що ним не заперечується; Виготовлення меблів здійснювалося для задоволення побутових потреб [PERSON] та [PERSON] . ФОП [PERSON] як позивач за первісним позовом у своїй позовній заяві зазначає, що «для узгодження якості, фактури та кольору тканини, що з неї буде виготовлено замовлення, мною було надано відповідачам зразки тканин». Суд звертає увагу, що меблі виготовлялися за завданням [PERSON] та [PERSON] , тобто вони не продавалися з асортименту ФОП [PERSON] .Між сторонами було погоджено вимоги до виготовлення меблів. Окрім того, суд звертає увагу, що з доданих у якості доказів відеоматеріалів вбачається повідомлення [PERSON] від ФОП [PERSON] такого змісту: «Одразу хочу уточнити що загальні розміри тканину можливо змінити для Вас індивідуально», «Так, ліжка також виготовляємо за розмірами», «На разі в нас немає фото але можливо зробити в ідентичний стиль до дивану». Отже, ФОП [PERSON] зобов`язувався передати [PERSON] та [PERSON] результат виконаної роботи - диван та ліжко, які відповідають вимогам, погодженим сторонами попередньо, а не відповідно до обраних ними меблями за каталогом, як зазначається у відповіді на відзив. Таким чином, між сторонами було укладено договір підряду, а тому ФОП [PERSON] помилково застосовує до спірних правовідносин правове регулювання договору купівлі-продажу чи змішаного договору. Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ФОП [PERSON] передав [PERSON] та [PERSON] диван та ліжко, які зовсім не відповідали замовленню та затвердженому проекту візуалізації, про що відповідача було повідомлено шляхом листування в додатку Viber. Проте ФОП [PERSON] недоліки переданих меблів не усунув, тобто [PERSON] та [PERSON] не отримали меблі, які відповідають замовленню, що свідчить про те, що ФОП [PERSON] до сих пір не виконав своє зобов`язання. Наведене також підтверджує відсутність у матеріалах справи Акту приймання-передачі виконаних робіт. Так, відповідно до ч.8 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Такого розрахункового документу [PERSON] та [PERSON] не було надано. Відповідно до ч. 1 ст. 852 Цивільного кодексу України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно з ч. 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Отже, [PERSON] та [PERSON] мають право вимагати ФОП [PERSON] безоплатно усунути недоліки у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк, що ними і було неодноразово зроблено (підтвердженням цьому є надані у якості доказів відеоматеріали). Проте станом на сьогодні жодні недоліки не усунуті, у зв`язку з чим [PERSON] та [PERSON] просять зобов`язати ФОП [PERSON] безоплатно усунути недоліки у виконаній роботі у строк 10 днів. Так, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при постановленні рішення, яким суд зобов`язує продавця, виготівника, виконавця вчинити певні дії на захист прав споживачі ( наприклад, провести ремонт, здійснити обмін, заміну, купівлю-продаж), у резолютивній частині необхідно вказати строк, протягом якого після набрання рішенням законної сили відповідач зобов`язаний це зробити. Зокрема, [PERSON] та [PERSON] вважають за необхідне замінити каркас ліжка та дивану, а також узголів`я ліжка на суцільний бук; зробити такі отвори в узголів`ї ліжка, які б дозволили використати закріпляючі болти; ліжко має бути суцільним, а не складатися з двох частин; диван повинен бути із суцільної тканини, а не з кусків; ніжки дивану та ліжка мають бути рівними. Щодо стягнення пені за прострочення виконання договору, суд зазначає, що згідно з частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. З урахуванням усього вищенаведеного, а також того, що відповідно до умов договору та з урахуванням часткової оплати послуг ФОП [PERSON] повинен був здійснити виготовлення меблів та передачу їх [PERSON] та [PERSON] до 18.10.2022, однак і досі не здійснив належне виконання своїх зобов`язань, передавши меблі, які не містять недоліки, про які він був повідомлений, 02.11.2022, [PERSON] та [PERSON] мають право на стягнення пені за прострочення виконання договору. Відповідно до наданого [PERSON] та [PERSON] розрахунку розмір пені, яка підлягає стягненню на їх користь із ФОП [PERSON] , складає 19 677,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят сім гривень 00 коп.). Оскільки ФОП [PERSON] не надав іншого розрахунку, суд приймає наданий розрахунок. Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] мають право на відшкодування моральної шкоди з огляду на таке: Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Крім того, пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, а частиною другою статті 22 цього Закону визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Відповідно до вимог «Правила суду - компенсація шкоди», які використовуються Європейським судом з прав людини при розгляді справ із компенсації шкоди, зокрема, п.п. 15 п. 3 цих Правил, встановлено, що заявники, які бажають отримати компенсацію за нематеріальну шкоду, мають право вказати суму, яка на їхню думку, була б справедливою. Так, у зв`язку з невиконанням ФОП [PERSON] умов договору [PERSON] та [PERSON] заподіяно моральну шкоду, оскільки вони вільний час змушені були витрачати на телефонні дзвінки, вирішення недорозумінь щодо меблів. Сплачені ними кошти для них є значними, вони планували купити меблі та облаштувати свою нову квартиру, можливість замінити їх була відсутня, тому думка про їх невідповідність замовленню та непогодження усунення ФОП [PERSON] недоліків спричинила їм тривалі переживання. Завдана моральна травма позбавила їх можливості нормально спілкуватися з родиною та друзями, спричинила погіршення відносин з близькими та родичами. З огляду на наведене, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] мають право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн кожен. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі та відмову у задоволенні первісного позову Фізичної особи-підприємця [PERSON] повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача за первісним позовом.

Outcome: approved