Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення 61800 грн. заборгованості, яка складається з: 20000 грн. заборгованість за кредитом, 41800 грн. заборгованість за процентами. Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором про надання споживчого кредиту №4932491 від 17.10.2021 р., за яким відповідач отримав споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок в сумі 20000 грн., із строком кредитування 20 днів, із процентною ставкою від суми позики за кожен день користування позикою - в розмірі 1,90 %. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 61800 грн.. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій позов визнала частково, а саме в сумі 20000,00 грн., яка складається з тіла кредиту. В частині процентів позов не визнала, посилаючись на відсутність у неї коштів. Вказала, що коштів на сплату процентів не має, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою та матір`ю одиночкою. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~17.10.2021\~року між\~ТОВ "Авентус\~Україна"\~та [PERSON] \~укладено Договір\~№49324691\~про надання\~споживчого кредиту\~у формі\~електронного документу\~з використанням\~електронного підпису,\~відповідно до\~якого,\~позичальник отримав\~кредит у\~розмірі 20000\~грн.\~шляхом переказу\~коштів на\~платіжну картку\~строком на\~20\~днів,\~зі сплатою\~стандартної ставки\~1,90%\~в день\~процентів від\~суми кредиту\~за кожний\~день користування\~кредитом.\~Грошові кошти\~у сумі\~20000\~грн.\~були зараховані\~17.10.2021\~р.\~на картковий\~рахунок [PERSON] ,\~що підтверджується\~листом АТ\~«Унверсал Банк»\~від 12.09.2024\~р.\~№БТ/5408. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно повернути кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього Договору №4932491 про надання кредиту було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора M643279. Підписуючи цей договір, споживач підтвердив, що з укладенням цього договору йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг`розміщена на Веб-сайті. Позичальник ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику. Також відповідачем 17.10.2021 р. підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором M643279, паспорт споживчого кредиту, що містить основні умови кредитування. 17.01.2023 р. між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4932491 в загальному розмірі 61800,00 грн., що підтверджується копією договору факторингу, витягом з Реєстру боржників. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач має загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом в сумі 61800,00 грн., з яких 20000,00 грн. заборгованість за кредитом, 41800,00 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону № 675-VIII). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як вбачається із розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 61800,00 грн., з яких заборгованість за кредитом 20000,00 грн., заборгованість за відсотками 41800,00 грн.. Матеріалами справи, зокрема, розрахунками, відомостями про щоденні нарахування підтверджується, а відповідачем визнається факт отримання кредитних коштів. Відповідач не заперечує факт дійсності та укладення зазначеного договору. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову понесено судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. а також сплачено витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №28/03-2024 від 28.03.2024 р.; платіжне доручення на оплату правової допомоги, звіт про надання правничої допомоги від 01.07.2024 р., ордер на надання правничої (правової) допомоги від 01.07.2024 р.. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). На думку суду, понесені ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. є не співмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки позовна заява є типовою для такого роду справ, а адвокат не брав участі у судовому засіданні, тому заявлена сума таких витрат, підлягає зменшенню до 5000,00 грн.. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved