Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

03.04.2024, [PERSON] звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, Бондар Ірина Михайлівна, Рахівський відділ Державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що із постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2021, ВГІ №67603618, їй стало відомо, що на виконанні в Рахівському відділі державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)., перебував виконавчий напис №23 від 09.01.2019, про звернення стягнення на нерухоме майно, - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві власності. Вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинено незаконно, а тому він є таким що не підлягає до виконання. Як вбачається із змісту оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, він був вчинений на Договорі іпотеки посвідченого 22.09.2005, приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріна А.С., за реєстровим номером 2352, іпотекодержателем за яким є АТ КБ «Приватбанк», з метою стягнення заборгованості в розмірі 77 359,63 дол. США, що по курсу НБУ станом, на 13.11.2018 становило 2 158 622,77 грн, з яких: 9 988,53 дол. США- заборгованість за кредитом; 17 744.60 дол. США - заборгованість за відсотками; 1 808.00 дол. США - комісія; 47 808,50 дол. США - пеня, а також витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3500,00 грн. Строк за який проведено стягнення - тринадцять років, один місяць, двадцять вісім днів, а саме з 16.09.2005 по 13.11.2018. Згаданий вище Іпотечний договір було укладено в забезпечення виконання зобов`язань за основним договором, а саме Кредитним договором № МКВ1ОК00000004 від 16.09.2005 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 12136,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,33 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, у 2014 році ПАТ КБ «Приватбанк» вже звертався до Рахівського районного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про звернення стягнення. 08.07.2014 року, рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області № 305/768/14-ц (провадження №2/305/475/14), позов задоволено частково. Суд вирішив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКВ1ОК00000004 від 16.09.2005 в сумі 19068.78 доларів США, що за курсом 9.70 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.03.2014 складає 184966, 78 (сто вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість) гривень 78 копійок, що складається з: 96524.80 гривень -заборгованість за кредитом; 79595.58 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8846,40 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом. Звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 58.29 кв.м., житловою площею 17.74 кв.м., який розташований за адресою: будинок [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочйну купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки. Вказане рішення суду в подальшому не оскаржувалось та набрало законної сили. Слід зауважити, що вирішуючи вказаний спір судом було відмовлено в стягненні пені в розмірі 11509,98 доларів США по причині збігу строку позовної давності, який суд в частині пені почав обраховувати починаючи з 16.09.2005. Однак, у даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості, зокрема : не врахував положення ст.88 ЗУ «Про нотаріат», та не звернув уваги на те, що період за який стягується заборгованість складає більше а ніж три роки. Зокрема, вимога про дострокове погашення заборгованості була надіслана 03.03.2014, рішення про дострокове стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки було прийнято 08.07.2014, а оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса було вчинено більше, як через чотири роки, а саме 09.01.2019 та не врахував, що сума заборгованості заявлена для вчинення виконавчого напису нотаріуса значно перевищує суму заборгованості встановлену в рішенні суду від 08.07.2014 (очевидно стягувач ввів нотаріуса в оману та не повідомив про наявність такого рішення суду). Зокрема, рішенням суду від 08.07.2014 стягнуто достроково заборгованість в розмірі 19068,78 дол. США (при цьому в стягненні пені в розмірі 1509.98 дол. США судом відмовлено), оскаржуваним виконавчим написом стягнуто заборгованість в розмірі 77 359,63 дол. США, що на 58 290,85 дол. США є більше а ніж визначено рішенням суду. З розрахунків заборгованості вбачається, що сума боргу у виконавчому написі нотаріуса і у рішенні суду відрізняється, в тому числі за рахунок збільшення розміру відсотків, що свідчить про те, що кредитор продовжував нараховувати відсотки після закінчення строку кредитування і такі донараховані відсотки було стягнуто оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса, що виключає безспірність заборгованості яка стягнута таким виконавчим написом нотаріуса. Згадане вище рішення суду, і оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса спрямовані на звернення стягнення на один і той самий предмет іпотеки, для стягнення однієї і тієї ж заборгованості за одним і тим самим Кредитним договором, тобто має місце подвійне стягнення, що прямо суперечить ч.1 ст.61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону та підлягає визнанню таким що не підлягає до виконання. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, [PERSON] від 04.04.2024 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 01.05.2024. Надано\~відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання\~ відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у розгляді справи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, [PERSON] , місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, буд6/9; Рахівський відділ Державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: 90600, м. Рахів, вул. Шевченка, №43, Закарпатської області, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета\~ спору. Ухвалою суду від 01.05.2024 задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, [PERSON] , місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, №6/9, належним чином завірені копії документів з нотаріальної справи на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса від 09.01.2019, зареєстрований в реєстрі за №23 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Витребувано для\~ огляду \~у судовому \~засіданні з\~архіву Рахівського \~районного суду \~Закарпатської області \~цивільну справу \~№305/768/14-ц,\~ провадження по\~справі №2/305/475/14\~за позовом\~ ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оголошено перерву у підготовчому засіданні у справі за позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, Бондар Ірина Михайлівна, Рахівський відділ Державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню на 13 год. 10 хв. 30 травня 2024 року. 07.06.2024, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Бондар Іриною Михайлівною, на виконання ухвали суду від 01.05.2024 надано відповідь про неможливість виконання ухвали суду про витребування доказів. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, [PERSON] від 24.06.2024 підготовче провадження по цивільній справі №305/899/24 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, Бондар Ірина Михайлівна, Рахівський відділ Державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в залі Рахівського районного суду Закарпатської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. 30.09.2024 надіслала суду заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі та без участі її представника. Представник відповідача, АТ КБ "ПриватБанк", будучи належним чином повідомлена у судове засідання не з`явилася. 16.09.2024 представник відповідача, [PERSON] , через сестему "Електронний суд" надіслала до суду заяву, в якій просила поновити їй строк для відзиву на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно ч.7 ст.178 ЦПК України - відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Третя особа без самостійних вимог, щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, Бондар Ірина Михайлівна, у судове засідання не з`явилася. 07.06.2024 надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Рахівського відділу\~Державної виконавчої\~служби у\~Рахівському районі\~Закарпатської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції у судове засідання не з`явився. 25.09.2024 начальник відділу Тулайдан Д.Д., надіслав через систему "Електронний суд" заяву про розгляд справи без участі їх представника. На підставі ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, був вчинений на договорі іпотеки посвідченого 22.09.2005 року, приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріна А.С., за реєстровим номером 2352. Згаданий вище іпотечний договір було укладено в забезпечення виконання зобов`язань за основним договором, а саме Кредитним договором № МКВ1ОК00000004 від 16.09.2005, укладеним між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 12136,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,33 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У 2014 році ПАТ КБ «Приватбанк» вже звертався до Рахівського районного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про звернення стягнення. 08.07.2014, рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області №305/768/14-ц (провадження №2/305/475/14), позов задоволено частково. Суд вирішив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МКВ1ОК00000004 від 16.09.2005 року в сумі 19068.78 доларів США, що за курсом 9.70 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.03.2014, складає 184966, 78 (сто вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість) гривень 78 копійок, що складається з: 96524.80 гривень -заборгованість за кредитом; 79595.58 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8846,40 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом. Звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 58.29 кв.м., житловою площею 17.74 кв.м., який розташований за адресою: будинок [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочйну купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки. Вирішуючи даний спір судом було відмовлено в стягненні пені в розмірі 11509.98 доларів США по причині збігу строку позовної давності, який суд в частині пені почав обраховувати починаючи з 16.09.2005. Вказане рішення суду в подальшому не оскаржувалось та набрало законної сили. Враховуючи наведене, після ухвалення судом рішення про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у Банку були відсутні підстави для нарахування відсотків та штрафних санкцій. Через неналежне\~виконання [PERSON] ,\~взятих на\~себе зобов`язань\~та утвореною\~заборгованістю \~АТ\~КБ "Приват\~Банк"\~ звернувся\~до приватного\~нотаріуса Дніпровського\~міськогонотаріального\~округу,\~ [PERSON] , із заявою про вчинення виконавчого напису. 09\~січня 2019\~року,\~приватним нотаріусом\~Дніпровського міськогонотаріального\~округу,\~Бондар І.М.,\~ було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №23, відповідно до якого звернуто стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору №MKB1GK00000004 від 16.09.2005\~ у розмірі 77359 (сімдесять сім тисяч триста п`ятдесят дев`ять) доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.11.2018 року становить\~ 2162122 (два мільйони сто п`ятдесят вісім тисяч шістсот двадцять дві) гривні 77 копійок, з яких: 9988,53 доларів США - заборгованість за кредитом;\~ 17744,60 доларів США - заборгованість за відсотками; 1808,00 доларів США - комісія;\~ 47818, 50 доларів США - пеня, а також витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - 3500,00 гривень. Вказаний виконавчий напис став підставою для відкриття\~державним виконавцем Рахівського відділу державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Булеца Надією Владиславівною виконавчого провадження за ВП№67603618 від 22.11.2021. \~За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16 з подібних правовідносин. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Приписами ч.4\~ст.263 ЦПК України\~регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що у даному випадку нотаріус не переконався у наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості та не звернув уваги на те, що період за який стягується заборгованість складає більше, а ніж три роки. Зокрема, вимога про дострокове погашення заборгованості була надіслана 03.03.2014, рішення про дострокове стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки було прийнято 08.07.2014, а оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса було вчинено більше як через чотири роки, а саме 09.01.2019. Також ним не було враховано, суму заборгованості заявлену для вчинення виконавчого напису нотаріуса, яка значно перевищує заборгованость встановлену в рішенні суду. При цьому, слід зауважити, що після направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості та звернення з позовом до суду, кредитор не вправі був нараховувати відсотки, адже звернення з позовом про дострокове стягнення змінює порядок, умови, та строк дії кредитного договору. З розрахунків заборгованості вбачається, що сума боргу у виконавчому написі нотаріуса і у рішенні суду відрізняється, що свідчить про те, що кредитор продовжував нараховувати відсотки після закінчення строку кредитування і такі донараховані відсотки було стягнуто оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса. Згадане рішення суду та виконавчий напис спрямовані на звернення стягнення на один і той самий предмет іпотеки, для стягнення одієї і тієїж заборгованості за одним і тим самим Кредитним договором, тобто має місце подвійне стягнення, що прямо суперечить ч.1. ст.61 Конституції України. Таким чином оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону. У пп. 3.1 п. 3 глави 16 Розділу ІІ Порядку №296/5 вчинення нотаріальних дій закріплено норму, у відповідності до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Іншого строку давності для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості нотаріусом законодавство не передбачає. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд. Згідно з частиною першою статті1048ЦК України\~та частиною першою статті1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу вищевикладених норм, суд приходить до висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту, згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі\~статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, Верховним Судом неодноразово зроблено висновки про те, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (постанова ВП ВС від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 постанова ВП ВС від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17). Згідно зі\~ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку»\~встановлено, що Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частиною першою, четвертою\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку» \~встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При розгляді цивільної справи суд керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved