Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у порядку регресу у сумі 90 566,40 грн та вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.04.2023 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ТОВ «Тутті ЛТД» укладено поліс обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-214072152 з лімітом відповідальності 160 000,00 грн за шкоду заподіяну майну на транспортний засіб Chery Taggi, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . 30.09.2023 відповідач, керуючи зазначеним автомобілем у м. Києві по вул. Куренівській, 2-Б, при зустрічному роз?їзді, недотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Subaru» моделі «Forester», д.н.з. [NUMBER] , який рухався назустріч, що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів. Після чого, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний. В подальшому, 30.09.2023 близько 14 год. 56 хв., відповідач керував зазначеним автомобілем у м. Києві по вул. Куренівській, 5/7, у стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан алкогольного сп?яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820» №ARHK-0556. Результат тестування на алкогольне сп?яніння - 2.76 %. Даний факт підтверджено постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2023 у справі №756/13276/23, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.04.2024. За заявою власника пошкодженого майна ТДВ «Експрес Страхування» було сплачено власнику пошкодженого відповідачем автомобіля 90 566,40 грн. Поряд з цим, у відповідності до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено право страховика подати в такому випадку регресний позов до страхувальника після виплати страхового відшкодування, у випадках зокрема, якщо водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також, якщо водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Таким чином, законодавець пов`язує таке право страховика з неправомірними діями страхувальника та фактом виконання страховиком зобов`язання із виплати страхового відшкодування. Просить позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача страхове відшкодування у порядку регресу у розмірі 90 566,40 грн. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 05 серпня 2024 року ухвалою судді відповідну позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. 30 вересня 2023 року, близько 14 год. 56 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Chery», моделі «Tiggo», д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві по вул. Куренівській, 2-Б, при зустрічному роз`їзді, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Subaru», моделі «Forester», н.з. [NUMBER] , який рухався назустріч, що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів. Після чого, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний. Крім того, 30 вересня 2023 року, близько 14 год. 56 хв., [PERSON] , у м. Києві по вул. Куренівській, 5/7, керував автомобілем марки «Chery», моделі «Tiggo», н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drаger Alcotest 6820» № ARНК-0556, що зафіксовано технічним засобом відеозапису (нагрудні камери патрульних поліцейських). Результат тестування на алкогольне сп`яніння [PERSON] - 2.76 ‰. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2023 у справі №756/13276/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, та, на підставі ст. 36 КпАП України, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 22.04.2024 постановою Київського апеляційного суду залишено без змін постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року у справі №756/13276/23. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв поліс обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-214072152 з лімітом відповідальності 160 000,00 грн за шкоду заподіяну майну на транспортний засіб Chery Taggi, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . 06 жовтня 2023 року потерпілою особою [PERSON] повідомлено ПрАТ «Експрес Страхування» про настання ДТП та на підставі заяви про виплату страхового відшкодування здійснено виплату [PERSON] у загальному розмірі 90 566,40 грн (платіжна інструкція від 14.11.2023 №68814291 на суму 38 247,00 грн; та платіжна інструкція від 16.11.2023 №68814368 на суму 52 319,40 грн). Відповідно до ч. 1 статті 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є частиною умов договору страхування цивільно-правої відповідальності, якщо сторони не визначили інше. З матеріалів справи убачається, що правовідносини оформлені Полісом, тобто документом типової форми, який посвідчує укладення договору. Згідно пп. 38.1.1. п. 38.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Тобто, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість заподіювача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком заподіювача шкоди замість останнього, та за умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до заподіювача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Як встановлено у постанові Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2023 у справі №756/13276/23, 30.09.2023 [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Chery», моделі «Tiggo», д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві по вул. Куренівській, 2-Б, при зустрічному роз`їзді, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Subaru», моделі «Forester», н.з. [NUMBER] , який рухався назустріч, що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів, після чого, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний. Крім того, 30.09.2023 [PERSON] , у [ADDRESS] , керував автомобілем марки «Chery», моделі «Tiggo», н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drаger Alcotest 6820» № ARНК-0556, що зафіксовано технічним засобом відеозапису (нагрудні камери патрульних поліцейських). Результат тестування на алкогольне сп`яніння [PERSON] - 2.76 ‰. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, оскільки є доведеним самовільне, тобто на власний розсуд, залишення відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди, а також факт керування автомобілем марки «Chery», моделі «Tiggo», н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, страховик набув право зворотної вимоги до заподіювача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню у порядку регресу виплачене позивачем страхове відшкодування потерпілому у сумі 90 566,40 грн, отже позов слід задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає. Із матеріалів справи убачається, що 19.12.2023 між позивачем та адвокатом Беляєв Ю.Л. укладено договір про надання правничої допомоги. Згідно додатку №1 до договору №558/23 від 19.12.2023 встановлено тарифи на послуги з правової допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає про те, що відповідно до укладеної угоди адвокат надає позивачу правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором, а клієнт зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату за надану правову допомогу. З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, задоволення судом позовних вимог, враховуючи, складання заяв по суті та відсутність судових засідань у цій справі; з огляду на приписи ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 4542,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити.

Outcome: approved