Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа будинку становить 243,9 кв.м. (житлова площа 121,9 кв.м., допоміжна площа 122,0 кв.м.) та господарські будівлі. Обгрунтовує позов наступним. Вказує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відносився до робітничої суспільної групи господарств, де станом на 30.06.1990 р. головою двору була вона, [PERSON] Житловий будинок по [ADDRESS] , в арешті, під забороною та в заставі не перебуває, що стверджується довідкою. Довідка видана КП ЛОР «Червоноградським міжміським БТІ» підтверджує, що реєстрація на житловий будинок за адресою [ADDRESS] не проводилась. Житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] складається з приміщень: житлової (площею 14,9 кв.м.); житлової (площею 12,2 кв.м.); коридора (площею 29,7 кв.м.); кухні (площею 17,9 кв.м.); коридора (площею 18,5 кв.м.); гараж (площею 19,1 кв.м.); допоміжне (площею 10,6 кв.м.); коридора (площею 9,6 кв.м.); житлова (площею 26,7 кв.м.); житлова (площею 17,1 кв.м.); житлова (площею 14,7 кв.м.); житлова (площею 17,1 кв.м.); коридора (площею 3,4 кв.м.); санвузол (площею 8,4 кв.м.). Загальна площа житлового будинку 243,9 кв.м. (житлова площа 121,9 кв.м., допоміжна площа 122,0 кв.м.) та господарські будівлі, що підтверджується технічним паспортом. Вказує, що у зв`язку із зміною порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно, вона не може зареєструвати своє право власності на житловий будинок та господарські будівлі. Зважаючи на те, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, вважає, що її право підлягає захисту в судому порядку. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 20 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 25 вересня 2024 року о 09 год. 30 хв. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. У прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Рава-Руської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечили, фактично визнали такі. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача та представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, фактично визнав такі, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із довідки виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області № 535 від 04.06.2024 вбачається, що згідно погосподарського обліку станом на 30.06.1990 житловий будинок [ADDRESS] , належав до робітничого типу двору, головою якого була [PERSON] , тобто позивач по справі. Незважаючи на внесення записів у по господарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили. Відповідно до копії довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 2915 від 28.05.2024, вбачається, що така видана [PERSON] , про те, що станом на 31.12.2012 в КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" реєстрація права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] не проводилася. Житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] складається з приміщень: житлової (площею 14,9 кв.м.); житлової (площею 12,2 кв.м.); коридора (площею 29,7 кв.м.); кухні (площею 17,9 кв.м.); коридора (площею 18,5 кв.м.); гараж (площею 19,1 кв.м.); допоміжне (площею 10,6 кв.м.); коридора (площею 9,6 кв.м.); житлова (площею 26,7 кв.м.); житлова (площею 17,1 кв.м.); житлова (площею 14,7 кв.м.); житлова (площею 17,1 кв.м.); коридора (площею 3,4 кв.м.); санвузол (площею 8,4 кв.м.). Загальна площа житлового будинку 243,9 кв.м. (житлова площа 121,9 кв.м., допоміжна площа 122,0 кв.м.) та господарські будівлі, що підтверджується копією технічного паспорта виготовленого 22.05.2024 на ім`я замовника [PERSON] . Рік спорудження житлового будинку, сараю, воріт з хвірткою та огорожі - 1990. Тобто позивач не зареєструвала у встановленому порядку право власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] . Право власності двору було фактично зареєстровано в погосподарській книзі сільської ради, які на той час свідчили про реєстрацію власності на будинок. Із довідки виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області № 535 від 04.06.2024 вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , в арешті, під забороною та в заставі не перебуває. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року до моменту прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 № 449 за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними Радами, реєстрували будинки в сільських селищних Радах, про що робився запис в погосподарскій книзі. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян, що надає підстави вважати, що право власності було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі сільської ради. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Діючою на той час постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах, а тому записи в погосподарських книгах підтверджується власність. Отже, право власності двору, головою якого значилася позивач, було зареєстровано згідно з вимогами діючого на той час законодавства. Згідно з пунктами 6-7 Вказівок по веденню по господарськогообліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивач не може юридично оформити право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які їй належать, так як згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону України, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved