Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина на весь час його навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з моменту подачі цієї заяви і до закінчення сином навчання. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] їхній син [PERSON] досяг повноліття. Відповідно до довідки Комунального закладу освіти «Покровський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] є здобувачем освіти в групі 146 з 01 вересня 2021 по 13 лютого 2025 роки. Через навчання [PERSON] не може працювати та утримувати себе фінансово, а тому потребує матеріальної допомоги. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої позов визнає та просить розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як слідує з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, з 24 вересня 2004 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними було розірвано 8 квітня 2011, відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області, справа № 2-0-46/11. В шлюбі в них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] - [INFO] , які після розірвання шлюбу залишилися проживати із матір`ю. Відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області по справі № 2-214/11 з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] , щомісячно, починаючи з 15 лютого 2011 року до досягнення повноліття дітей. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Відповідно до довідки Комунального закладу освіти «Покровський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] є здобувачем освіти в групі 146 з 01 вересня 2021 по 13 лютого 2025 роки. Через навчання [PERSON] не може працювати та утримувати себе фінансово, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач, згідно наданої до суду заяви, позовні вимоги визнав в повному обсязі. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, позивач навчається Комунальному закладі освіти «Покровський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» і постійно потребує матеріальної допомоги. Відповідно до п.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведені обставини, а також визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі та це визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, беручи до уваги те, що позивач не сплачує судовий збір, слід стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved