Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину, третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, обґрунтовуючи вимоги наступним. \~ \~ \~ \~ [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,530га, кадастровий номер 1225488800:01:003:0018, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за Позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ІІ-ДП No003918, виданого Виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області 05.09.2001 на підставі рішення Чумаківської сільської Ради народних депутатів №27 від 22.06.2001, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №917 (номер запису про речове право: 2255610, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 142012612254). 27 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, за умовами якого, Набувач зобов`язується виконувати розпорядження Відчужувача, встановлені цим договором і в разі його смерті набуває право власності на земельну ділянку площею 5,530 га, кадастровий номер 1225488800:01:003:0018, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області належну Відчужувачу. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Євгеном Володимировичем 27.08.2013р. та зареєстровано в реєстрі за №4189. Згідно інформаційної довідки №390132555 від 08.08.2024р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на вказану земельну ділянку, 27.08.2013р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Євгеном Володимировичем зареєстровано обтяження, вид обтяження: заборона на нерухоме майно; підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 5333923 від 27.08.2013 20:19:07, приватний нотаріус Рудкевич Євген Володимирович, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; документи, подані для державної реєстрації: спадковий договір, серія та номер: 4189, виданий 27.08.2013, видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Рудкевич Є.В.; відомості про суб`єктів обтяження: обтяжувач: [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що укладений сторонами спадковий договір порушує публічний порядок держави та є недійсним в силу закону (нікчемним). \~ \~ \~ \~Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, проте представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд спраив без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог, відповідно до якої він повністю визнає позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 5,530 га, кадастровий номер 1225488800:01:003:0018, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за Позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ІІ-ДП No003918, виданого Виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області 05.09.2001 на підставі рішення Чумаківської сільської Ради народних депутатів №27 від 22.06.2001, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №917 (номер запису про речове право: 2255610, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 142012612254). 27 серпня 2013 року між [PERSON] (Віджужувач) та [PERSON] (Набувач) було укладено спадковий договір, за умовами якого, Набувач зобов`язується виконувати розпорядження Відчужувача, встановлені цим договором і в разі його смерті набуває право власності на земельну ділянку площею 5,530га, кадастровий номер 1225488800:01:003:0018, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області належну Відчужувачу. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Євгеном Володимировичем 27.08.2013р. та зареєстровано в реєстрі за №4189. Згідно інформаційної довідки №390132555 від 08.08.2024р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на вказану земельну ділянку, 27.08.2013р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Євгеном Володимировичем зареєстровано обтяження, вид обтяження: заборона на нерухоме майно; підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 5333923 від 27.08.2013 20:19:07, приватний нотаріус Рудкевич Євген Володимирович, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; документи, подані для державної реєстрації: спадковий договір, серія та номер: 4189, виданий 27.08.2013, видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Рудкевич Є.В.; відомості про суб`єктів обтяження: обтяжувач: [PERSON] . Спадковий договір є правочином, а отже на нього розповсюджуються загальні вимоги щодо дійсності правочину, додержання яких є необхідною умовою його чинності. У відповідності до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України. Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У\~статті 228 ЦК України\~визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів,\~ЦК України\~виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.\~При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і\~визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями\~статті 228 ЦК України\~визначено перелік правочинів, які є нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності Українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за\~статтею 228 ЦК України\~потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Такий висновок щодо застосування\~статті 228 ЦК України\~викладено зокрема у\~постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі\~\~\~№ 6-1528цс15. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до положень пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент укладення спірного договору, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2016 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2016 року, в порядку, визначеному цим Законом. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). Укладений між сторонами спадковий договір, як правочин пов`язаний з відчуженням земель сільськогосподарського призначення, укладено сторонами всупереч положенням пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, на час виникнення спірних правовідносин, оскільки діяла заборона на відчуження земельних часток (паїв) щодо передачі прав на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє тому він є таким, що порушує публічний порядок держави та є недійсним в силу закону. Аналогічна правова позиція викладена у чисельних постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у\~справі № 171/1447/18, від 04 травня 2022 року у справі № 183/6067/19, від 20\~травня 2020 року у справі\~\~\~№\~629/3502/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі №\~№ 612/765/18, від\~\~ 18 грудня 2020 року у справі № 334/313/19, від 04 листопада 2021 року у справі № 692/845/19. Перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила для спадкування. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22 березня 2018 року у справі № 648/3671/16-ц (провадження № 61-451св18), від 19 березня 2020 року у справі № 692/86/19 (провадження № 61-311св20). Враховуючи що відчуження земельної ділянки за спадковим договором не можна вважати передачею ділянки у спадщину, отже таке відчуження не є винятком із правила щодо застосування мораторію. Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини, якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо). Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Визнання нікчемного правочину недійсним законом не передбачено, оскільки нікчемним правочин є в силу закону (стаття 215 ЦК України). Зазначені висновки, щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду: від 20 травня 2020 року, справа № 629/3502/16-ц/ провадження № 61-39405св18; від 19 лютого 2020 року, справа № 171/1447/18/ провадження № 61-16213св19. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 квітня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) дійшла правового висновку, відповідно до якого визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Відповідно до ч.1. ст.. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону ч.ч.1, 2 ст.319 Цивільного кодексу України. Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, наявність обтяження на земельну ділянку за нікчемним правочином позбавляє Позивача права, як власника нерухомого майна, вільно\~розпоряджатися\~ним, тобто обмежує право Позивача на свободу дій стосовно проведення будь-яких операцій із таким майном. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Отже для відновлення права Позивача на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, належним способом захисту є припинення обтяження речового права на нерухоме майно, що було зареєстроване приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Євгеном Володимировичем 27 серпня 2013 року за № 2261197 щодо земельної ділянки площею 5,530га, кадастровий номер 1225488800:01:003:0018, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. \~ \~ \~ \~ Таким чином, висновки, щодо застосування норм права, викладені у вищевказаних постановах Верховного Суду, мають буті враховані судом під час розгляду даного позову. \~ \~ \~ \~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved