Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Адвокат Колпакова К.Ю. яка діє від імені та в інтересах [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулася із зазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що 22 серпня 2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 715. У шлюбі народились діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільне життя позивачки з відповідачем не склалось. Сім`я фактично розпалась через різні погляди на шлюб, сімейне життя. Подружжя більше року не проживає разом, спільне господарство не веде, примирення є\~неможливим суперечить інтересам, як позивача, так і відповідача. Крім того, разом з позовною заявою подала попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи: судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги у\~сумі 3\~000 грн. На підставі викладеного просила суд: 1. Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 22 серпня 2017\~року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 715. 2. Стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн, витрати на оплату професійної правничої допомоги у\~сумі 3\~000 грн. У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Бражник Н. М. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без\~повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2024 року направлена на адресу позивачки, яка зазначена у позовній заяві засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта». Згідно з довідкою про доставку електронного документа, ухвала про відкриття провадження у\~справі доставлена до електронного кабінету представника позивачки 08 серпня 2024\~року. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлена ухвала суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з\~додатками. Як вбачається зі змісту довідки Акціонерного товариства «Укрпошта» ф. 20 адресат відмовився від отримання поштової кореспонденції, у зв`язку з чим документи оператором поштового зв`язку повернуті до суду. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є\~достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від\~25\~квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019\~року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від\~15\~червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Відтак, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. 14 серпня 2024 року за Вх №37428 до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява від\~представника позивачки адвоката Колпакової К.Ю. у якій вона просила суд про розгляд справи без участі сторін, не\~надавати подружжю строк на примирення, зазначила, що проти заочного розгляду справи позивачка не заперечує. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у\~встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх\~дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм\~правовідносини. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і\~чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст. 3 Сімейного Кодексу України (далі СК України), сім`ю складають особи, які\~спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 36, 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до\~їх\~збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що\~шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що\~подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з\~них чи інтересам їх дітей. Отже, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її\~права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на\~почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що\~є\~моральною основою шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено,\~що між\~сторонами 22 серпня 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 715. У шлюбі народились діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Звертаючись до суду з позовом, представник позивача адвокат Колпакова К.Ю. зазначила, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалось. Сім`я фактично розпалась через різні погляди на шлюб, сімейне життя. Подружжя більше року не проживає разом, спільне господарство не веде, примирення є\~неможливим суперечить інтересам, як позивача, так і\~відповідача. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що\~між\~подружжям відсутні будь-які намагання, спрямовані на відновлення сімейних відносин, подальше подружнє життя суперечитиме інтересам сторін, збереження сім`ї є\~неможливим, дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не заявляла вимогу щодо відновлення прізвища. Відтак, враховуючи, що питання про вибір прізвища після розірвання шлюбу залежить від\~волевиявлення особи, яка його змінила, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, за відсутністю відповідного клопотання, суд не може вирішувати таке питання у цій справі. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як вбачається із квитанції від 15 липня 2024 року № ТК7Н-Х8К8-КТВС-1СК6 позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представник позивачки долучила до позовної заяви: договір про надання правової допомоги від 27 червня 2024 року № 9/24, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги, детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги за\~договором про надання правової допомоги від 27 червня 2024 року №9/24 на суму 3\~000 грн (підготовка до розгляду справи 500 грн, оформлення позовної заяви 2\~500 грн), акт прийому-передачі наданих послуг за\~договором про надання правової допомоги від 27 червня 2024 року №9/24; квитанцію про оплату позивачкою послуг адвоката від 27 червня 2024 року на суму 3\~000\~грн. Отже, із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн та витрати пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 3\~000 грн.

Outcome: approved