Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Промінь-С» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Промінь-С» є виконавцем житлово-комунальних послуг житлового будинку [ADDRESS] . Між ТОВ «Промінь-С» та відповідачем укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по [ADDRESS] , за № СР/5/32 від 30.11.2018 року. Згідно з п. 11 зазначеного договору, одним із основних обов`язків відповідача є оплата послуг в установлений договором строк. Проте відповідачем не виконуються взяті згідно умов договору зобов`язання по сплаті наданих комунальних послуг, чим допущено виникнення заборгованості за надані комунальні послуги. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті наданих комунальних послуг згідно договору №СР/5/32 від 30.11.2018 року у розмірі 69 611,62 грн., з них 34 376,31 грн. основного боргу, 8 243,04 грн. сума збитків від інфляції, 2 185,00 грн. 3% річних, 24 807,27 грн. пені та судові витрати. Ухвалою суду від 01.02.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 04.03.2024 року від представника ТОВ «Промінь-С» надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті наданих комунальних послуг згідно договору №СР/5/32 від 30.11.2018 року у розмірі 47 939,03 грн., за яких 34 376,31 грн. основного боргу, 3 620,02 грн. сума збитків від інфляції, 1 633,00 грн. 3% річних, 8 280,00 грн. пені та судові витрати (а.с. 96-102). 08.03.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Владімірової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по [ADDRESS] , за № СР/5/32 від 30.11.2018 року є неукладеним, оскільки в ньому відсутня така істотна умова, як визначення вимог до якості послуг. Крім того, вважає, що позивачем не доведено, що відповідач отримував та споживав житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , доказів підстав для нарахування оплати не надано. Також звертає увагу на те, що договором між сторонами не було узгоджено розмір пені, яка мала бути нарахована за несвоєчасне здійснення платежів за отримані житлово-комунальні послуги, а відтак позивачем без законних підстав нараховано пеню за період з 01.11.2018 року по 30.11.2023 року у розмірі 24 807,27 грн. (а.с. 108-127). 05.04.2024 року від представника ТОВ «Промінь-С» надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що з 31.01.2019 року по 27.09.2019 року відповідач сплачував платежі за договором №СР/5/32 про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, чим фактично визнав договір. Вважає, що відсутність у договорі однієї із істотних умов не уможливила виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, і сторони виконували договір, то незгода з умовою договору не можу бути підставою для визнання прав відповідача порушеними в момент укладення договору та визнання його недійсним з цих підстав. Заперечує твердження відповідача, що він не користувався комунальними послугами, оскільки його обов`язок як власника, утримувати майно (а.с. 130-141). 08.05.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшли документи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн. (а.с. 151-159). 19.08.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Владімірової О.В. надійшли документи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000,00 грн. (а.с. 170-178). 20.08.2024 року від представника ТОВ «Промінь-С» надійшли документи, на підтвердження витрат на професійну правничу (а.с. 179-182). 30.08.2024 року від представника ТОВ «Промінь-С» надійшли заперечення на заяву про приєднання додаткових доказів до справи (а.с. 186-195). 26.09.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Владімірової О.В. надійшло клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000,00 грн. (а.с. 208-229). У судовому засіданні представник ТОВ «Промінь-С» Ямчук М.Р. підтримав позов, з підстав викладених у ньому та просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Промінь-С» заборгованість у розмірі 47 939,03 грн., за яких 34 376,31 грн. основного боргу, 3 620,02 грн. сума збитків від інфляції, 1 633,00 грн. 3% річних, 8 280,00 грн. пені та судові витрати, витрати на правову допомогу не заявляв. Щодо витрат на правничу допомогу, які заявлені відповідачем заперечував, зазначив про їх необґрунтованість. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Владімірова О.В. підтримала заперечення, викладені у відзиві, зазначила, що договір між ТОВ «Промінь-С» та відповідачем [PERSON] є неукладеним, оскільки [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , проте зареєстрований та проживає за іншою адресою, а тому фактично не користувався житлово-комунальними послугами. Крім того просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000,00 грн. Заслухавши позиції представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінь-С" є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 64-73). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності №140542487 від 08.10.2018 року (а.с. 50). 30.11.2018 року між ТОВ «Промінь-С» ТА [PERSON] укладено договір №СР/5/32 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 47-48). Будь-яких зауважень чи заперечень стосовно викладених пунктів у вищевказаному договорі у відповідача не було, що підтверджується його власноручним підписом в графі «споживач». Окрім того, вказаний договір є дійсним та ніким не оспорений. У відповідності до п. 1 договору, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно пункту 3 договору вбачається, що розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення договору становить 512,08 грн. У пункті 4 договору зазначено, що наявності пільг з оплати послуг - немає. Пунктом 5 договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше ніж 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Вказаним договором передбачені всі права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору та інші істотні умови договору. Додатком № 1 до зазначеного договору є розрахунковий тариф на послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , де детально зазначений перелік послуг та їх вартість за кв.м. площі квартири на 1 місяць (а.с. 49). Таким чином, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем за даною адресою. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі по тексту - ЗУ «Про житлово-комунальні послуги») визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим, ст. 4 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. За змістом ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з частиною 2 ст. 19 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтями 20, 21 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Крім того, ст. 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а ст. 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15) Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» № 21-89-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості (щодо квартири [ADDRESS] ), наданого позивачем у заяві про зменшення позовних вимог, внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.11.2018 по 01.12.2023 утворилась заборгованість в розмірі 34 376,31 грн. Згідно розрахунку (щодо квартири [ADDRESS] ), наданого позивачем, на суму заборгованості (34 376,31 грн.) нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 3 620,02 грн., 3 % річних у розмірі 1 633,00 грн., пеню в розмірі 8 280,47 грн. Однак, суд не погоджується із наданими позивачем розрахунками вищевказаних сум, з огляду на наступне. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. +Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено частково вірність здійсненого нарахування. Так, за підрахунком суду період, за який має нараховуватись 3% річних та інфляційні втрати становить з січня 2021 року по 24 лютого 2022 року, а також починаючи з 31 грудня 2023 року, з огляду на наступне. Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Втім, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги, у випадку прострочення сплати коштів, поновлено на підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, тобто такі нарахування проводяться з 31 грудня 2023 року. При цьому позивачем заявлено до стягнення період з березня 2023 року по грудень 2023 року включно, за який стягнення не може бути нараховано з підстав зазначених вище. Отже, за підрахунком суду до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних у розмірі 751,69 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2 054,61 грн. Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 8 280,47 грн., суд зазначає наступне. Згідно з пунктом 14 договору № СР/5/32 від 30.11.2018 року про надання послуг з у тримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним між ТОВ "Промінь-С" та [PERSON] , споживач несе відповідальність згідно з законом за, зокрема, несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені. З наданого до позовної заяви розрахунку пені вбачається, що позивач застосовує для нарахування відповідної суми подвійну облікову ставку НБУ, проте суд не погоджується із такою позицію представника позивача, з огляду на таке. Умови договору не містять відомостей про те, яким саме чином та у якому розмірі нараховується пеня за несвоєчасне внесення платежів. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ "Промінь-С" до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з нарахуванням інфляційної складової боргу трьох процентів річних в загальному розмірі 37 182,61 грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 081,71 грн. (з розрахунку: 2 684,00 х 37 182,61 : 47 939,09). Разом з тим, при вирішенні справи суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, яке буде вирішено в окремому судовому засіданні з ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України, у якій зазначено наступне. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України). Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: partial