Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

08 липня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 09 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований за №20112, яким стягнено з неї на користь Товариства грошові кошти у сумі 13892,72грн. В обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевича С.В. на виконанні перебуває виконавче провадження №62872920 з примусового виконання виконавчого напису №20112, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 09 червня 2020 року, щодо стягнення з неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у сумі 13892,70 грн. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, посилаючись на те, що нотаріусом не було дотримано вимог, передбачених чинним законодавством, а саме нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі незавіреного нотаріально кредитного договору, який не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку, не з`ясував питання щодо безспірності заборгованості безпосередньо з боржником, не переконався, щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості, в зв`язку з чим остання була позбавлена можливості висловити свої заперечення щодо кредитної заборгованості. Оскільки виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог, встановлених законодавством, та порушує законні права та інтереси, так як сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною, та кредитний договір не засвідчений нотаріально, позивач звернулася до суду з позовом для захисту своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явилася, у позові зазначила, що просить розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач - ТОВ «Сенс Банк» («Альфа-банк») в судове засідання свого представника не направив, причини суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, причини суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 03 жовтня 2019 року між позивачем та акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладений кредитний договір №491012230. 09 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №20112 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2019 року № 491012230 на загальну суму 13892,70 грн. За вчинення виконавчого напису на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» у сумі 650,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. за заявою АТ «Альфа-Банк» про примусове виконання рішення21 серпня 2020 року відкрите виконавче провадження № 62872920 з примусового виконання зазначеного нотаріального напису. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (частина 1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат». Цим законом (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»), а також іншими актами законодавства України встановлюється порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, зокрема наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні норми щодо правил та умов вчинення виконавчого напису закріплені у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім цього, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі 910/10374/17, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Як вже зазначено судом, оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 09 червня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З боку відповідача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу тому, що останній звертаючись до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису надав останньому для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Отже на думку суду, в цьому випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не звернув увагу на те, що кредитний договір від 03 жовтня 2019 року №491012230 не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, не переконався належним чином у безспірності заборгованості та її розміру, що підлягає стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідивши письмові докази, судом встановлено факт недотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимог передбачених чинним законодавством, а саме нотаріус виніс виконавчий напис на підставі документу не завіреного нотаріально кредитного договору, який не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку, не з`ясував питання щодо безспірності заборгованості безпосередньо з боржником, не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості, в зв`язку чим останній був позбавлений можливості висловити свої заперечення щодо кредитної заборгованості та надати докази погашення кредитної заборгованості у повному обсязі. Відповідачем не надано жодного доказу, яким спростовуються обставини, викладені позивачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. На підставі статті 141 ЦПК України та статті 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved