Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

До Городнянського районного суду Чернігівської області звернулася [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 13.02.2024 в інтересах АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», із позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 50368,46 грн. Також [PERSON] просила стягнути з відповідачки на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачкою умов договору в частині дотримання порядку та строків розрахунків, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість. Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про проведення судового засідання за його відсутності. (а. с. 6) Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про отримання нею судової повістки. (а.с. 98) Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у статті 43 ЦПК України. У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Водночас ЄСПЛ зазначає у п. 35 вказаного вище рішення, що праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Враховуючи, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , (а. с. 93), однак у судове засідання не з`явилася, про поважні причини неявки не повідомила, відзиву на позов та клопотань від неї про відкладення розгляду справи не надійшло, а тому суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив наступне. Відповідно до ст.\~1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 01.05.2018 відповідачка підписала заяву № 2001028224801 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої отримала кредитну картку з кредитним лімітом в розмірі 1000,00 грн строком на 12 місяців. (а. с. 13), але пізніше вказаний ліміт було збільшено до 29300,00 грн. (а. с. 48) Відповідно до п. 2.1.2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб згідно з умовами цього договору Банк, у разі Акцепту Клієнтом публічної пропозиції на укладення договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених договором і тарифами. За своєю правовою природою правовідносини, які виникли між сторонами у справі є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2\~глави 71 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі та надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до письмової вимоги (повідомлення) позивача на адресу відповідачки [PERSON] №\~КНО-44.2.2/385 від 02.07.2024, останню було повідомлено, що станом на 01.07.2024 заборгованість за кредитним договором №\~2001028224801 становить 50368,46\~грн. (а. с. 43-44). Так, згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідачки за вказаним договором станом на 01.07.2024 становить 50368,46 грн, з яких: 29297,89 грн заборгованість за кредитом, 21070,57 грн заборгованість за процентами. (а. с. 49-55) Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. У свою чергу, відповідачкою будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості суду не надано. Згідно із ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст.\~612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким,що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ч. 2 ст.\~615\~Цивільного кодексу\~України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи, що відповідачка в добровільному порядку не повернула фактично отримані та надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача і обов`язків відповідачки, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 50368,46 грн, з якої: 29297,89 грн заборгованість за кредитом, 21070,57 грн заборгованість за процентами, підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо строків позовної давності, суд зазначає наступне. 11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів Україні «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №\~211 впроваджено дію карантину на території України. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України були продовжені на строк дії такого карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). 01.07.2023 завершено дію карантину (постанова Кабінету міністрів України №651 від 27.06.2023). Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Такий воєнний стан з того часу неодноразово продовжувався, і діє на день ухвалення цього рішення. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1283 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Отже, враховуючи наведені вище приписи законодавства, суд доходить висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Окрім цього, матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідачкою здійснювалися платежі до 16.03.2023, про що свідчить наявна копія виписки по рахунку. (а.с. 72) Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем. Частиною 1 ст.\~133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідачки слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40\~грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved