Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду та в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] , належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2021 р., посвідченого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. за № 873, укладеного між ним, позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах якої діяла її мати [PERSON] . Зазначає, що відповідачі успадкували дану квартиру після смерті чоловіка та відповідно батька [PERSON] , який помер [INFO] . Дозвіл на укладення договору купівлі продажу частки квартири [ADDRESS] від імені малолітньої [PERSON] , було надано її матері [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради, №165 від 22 червня 2021року. Цим же рішенням виконкому пунктом 1.2 , було надано дозвіл матері [PERSON] від імені малолітньої доньки укласти договір купівлі продажу і придбати на ім`я доньки 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Тобто в замін за частку квартири [ADDRESS] малолітня отримала у приватну власність частку в квартирі [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] , належить йому, позивачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2020 р., виданого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Григорець М.В. за №1523. Дану квартиру він успадкував після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначив, що будинок [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 0,0527 га, кадастровий номер 2610600000:29:003:0077, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] . Вищезазначена земельна ділянка рішенням сесії Коломийської міської ради №2520-31/2018, від 29.03.2018р. була передана у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] , як власникам квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Так як частки померлих власників не були виділені, оформити право власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування, у нотаріуса ні він, позивач, ні відповідачі не змогли. Зазначає, що оскільки станом на сьогодні він є єдиним власником будинку [ADDRESS] , а спірна земельна ділянка належить попереднім власникам спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] без виділення їх часток, тому для переоформлення права власності на вказану земельну ділянку змушений звернутися з даним позовом до суду. Вказав, що відповідно до довідки виданої ОКП «Коломийське МБТІ» частка квартири [ADDRESS] , а частка квартири [ADDRESS] становить 52/100 частин даного будинку. Тобто на 52/100 частини земельної ділянки кадастровий номер 2610600000:29:003:0077 під будинком [ADDRESS] , він позивач, маю право як власник квартири [ADDRESS] , яку успадкував після смерті батька, а на 48/100 частин земельної ділянки як власник квартири [ADDRESS] , яку купив у відповідачів. Просить визнати за ним, позивачем, право власності на земельну ділянку площею 0,0527 га, кадастровий номер 2610600000:29:003:0077, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача адвоката Юркевич Х.М. поступила заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову просила задоволити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, від [PERSON] яка діє в інтересах [PERSON] поступила заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2021 року посвідчено державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. за № 873, укладеного між ним, [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах якої діяла її мати [PERSON] (а.с. 22-24). Відповідачі успадкували дану квартиру після смерті чоловіка та відповідно батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] є власником квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2020 року, виданого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Григорець М.В., за №1523 (а.с. 19). Дозвіл на укладення договору купівлі продажу частки квартири [ADDRESS] від імені малолітньої [PERSON] , було надано її матері [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради, №165 від 22 червня 2021року. Цим же рішенням виконкому пунктом 1.2 надано дозвіл матері [PERSON] від імені малолітньої доньки укласти договір купівлі продажу і придбати на ім`я дочки 1/4 частку квартири [ADDRESS] (а.с.26). Будинок [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 0,0527 га. кадастровий номер 2610600000:29:003:0077, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 331242993 від 04.05.2023 р., земельна ділянка площею 0,0527 га кадастровий номер 2610600000:29:003:0077, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] як власникам квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 31). Даний факт також підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , виготовленої на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34-58). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.10.2020 р. приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Григорець М.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0527 га, кадастровий номер 2610600000:29:003:0077, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] , так як не визначені окремі частки за померлими власниками - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.05.2023 р. державним нотаріусом Третьої Коломийської державної нотаріальної контори відмовлено відповідачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , так як частка померлого у спільній сумісній власності не виділена (а.с. 18). Відповідно до довідки ОКП «Коломийське МБТІ» частка квартири [ADDRESS] , а частка квартири [ADDRESS] становить 52/100 частин даного будинку (а.с. 32). Частиною першою статті 377\~ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частина 1\~статті 120\~Земельного кодексу\~України передбачає,\~що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Згідно статті 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. Відповідно до\~статті 89\~Земельного кодексу\~України земельна\~ділянка може\~належати на\~праві спільної\~сумісної власності\~лише громадянам,\~якщо інше\~не встановлено\~законом, у\~спільній сумісній\~власності перебувають\~земельні ділянки\~подружжя,\~членів фермерського\~господарства,\~якщо інше\~не передбачено\~угодою між\~ними,\~співвласників жилого\~будинку,\~співвласників багатоквартирного\~будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно пункту 19 Пленуму Верховного Суду від 16.04.2004р. №7, якщо в жилому будинку приватизовано частину квартир, питання про користування прибудинковою територією вирішується відповідно до положень частини третьої статті 88 Земельного кодексу України, тобто шляхом отримання в користування її частини, що відповідає частці приватизованих квартир та інших приміщень у вартості будинку і споруд. Згідно пункту 11 статті 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється з моменту смерті власника. Відповідно до частини 3 статті 334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Згідно з частини 1-2 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма\~статі 120 ЗК України\~закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень статті 120\~ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125\~ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Наведений підхід підтверджується також і ретроспективним аналізом норм законодавства щодо переходу прав на земельну ділянку у випадку відчуження права власності на нерухоме майно. Радянське законодавство оперувало терміном «основні фонди». Термін «нерухомість» і класифікація майна на нерухоме та рухоме були відображені в Основах цивільного законодавства Союзу РСР і республік від 31 березня 1991 року (введених в дію з 01 січня 1992 року). Так, відповідно до частини другої статті 4 цих Основ майно поділяється на нерухоме та рухоме; до нерухомого майна належать земельні ділянки і «все, що міцно з ними зв`язано», як-от: будівлі, споруди тощо, а до рухомого належить майно, переміщення якого можливе без неспіврозмірної шкоди його призначенню. Виходячи із зазначених норм закону та беручи до уваги те, що будинок [ADDRESS] є двоквартирним, то земельна ділянка (відповідна частина земельної ділянки) переходить до позивача, як до власника відповідної частини будинку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги є належно обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Згідно витягу № НВ-2600305502023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, вартість земельної ділянки кадастровий номер 2610600000:29:003:0077 становить 98235, 61 грн. (а.с. 33); На підставі наведеного та ст. ст. 15, 16, 328, 334, 346, 370, 392, 1216 ЦК України, ст.ст. 89,120 Земельного кодексу України,

Outcome: approved