Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Запис про батька в актовому записі було зроблено відповідно до ст.135 СК України. Спільне життя не склалося та вони припинили шлюбні відносини. 09.04.2019 заочним рішення Карлівського районного суду у справі №531/41/19 будо визнано батьківство позивача. Після того, як відповідачка почала ухилятись від виконання батьківських обов`язків щодо сина, позивач забезпечив його житлом, турботою, всім необхідним для нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідачка неодноразово притягалас до адмінвідповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Рішеннями Карлівського районного суду від 12.06.2008 та від 18.03.2020 відповідачку вже було позбавлено батьківських прав щодо інших її дітей. У 2022 році [PERSON] вивезла синів [PERSON] та [PERSON] до Іспанії, з метою отримання підвищеної соціальної допомоги на дітей. Там вона не цікавилася дітьми, виганяла їх на вулицю, не забезпечувала їжею та одягом, що призвело до відібрання у неї дітей соціальною службою.24.11.2022 [PERSON] службі захисту висловив бажання повернутися до України до батька. З 2023 [PERSON] проживає з позивачем, у батька для сина створено належні умови проживання та виховання, він належним чином піклується про дитину. З 01.09.2023 батько влаштував сина до Гімназії №8 імені Панаса Мирного Полтавської міської ради. Ілля є учнем 9 класу, батько цікавиться навчанням сина, займається вихованням у сім`ї. Мати самоусунулася від участі у вихованні та утриманні дитини, допомоги не надає. З нею втрачено зв`язок, вона не телефонує, не цікавиться життям сина. Позивач до суду не з`явився, надавши письмову заяву, у якій позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив на позов від відповідача до суду не надходили. Представник третьої особи також не з`явився до суду, у письмовій заяві просили справу розглядати без участі уповноваженого ними представника. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі мають сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Заочним рішенням Карлівського районного суду від 09.04.2019 по справі 531/41/19 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства задоволено, визнано [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , внесено відповідні зміни до актового запису про народження дитини ( а.с.9-10). У 2022 році [PERSON] вивезла синів [PERSON] та [PERSON] до Іспанії, де не цікавилася дітьми, виганяла їх на вулицю, не забезпечувала їжею та одягом, що призвело до відібрання у неї дітей соціальною службою. 24.11.2022 [PERSON] службі захисту висловив бажання повернутися до України до батька. На підтвердження зазначеного позивачем надано ряд документів з перекладом ( а.с.5-26). З 2023 [PERSON] проживає з позивачем. З 01.09.2023 батько влаштував сина до Гімназії №8 імені Панаса Мирного Полтавської міської ради. Ілля є учнем 9 класу, батько цікавиться навчанням сина, займається вихованням у сім`ї (а.с.28). Мати самоусунулася від участі у вихованні та утриманні дитини, допомоги не надає. З нею втрачено зв`язок, вона не телефонує, не цікавиться життям сина. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із роз`ясненнями, що містять п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач до суду не з`явилася, не надала відзив на позов чи письмові пояснення, де б вбачалася її незгода з позовними вимогами щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . Рішенням ВК Ланнівської сільської ради від 22.07.2024 №100 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав» затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вона самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.51-54). Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя дитини і відповідача, акцентуванні уваги на невиконанні відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина та ухиленні від виконання таких обов`язків. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , та мається достатньо підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст.164 СК України,

Outcome: approved