Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми за час прострочення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.12.2007 ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2194/ФК-07. За умовами кредитного договору № 2194/ФК-07 сума кредиту становила 328 250,00 грн., строк кредитування 180 місяців, дата повернення кредиту - 16.12.2022. Процентна ставка за користування кредитом 15,30% річних. 20.12.2007 Банк, відповідач та [PERSON] уклали договір поруки № 2194/ZФПОР-07 відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечити порукою вимоги банку за кредитним договором № 2194/ФК-07 від 20.12.2007. Доказом є договори поруки № 2194/ZФПОР-07. 30.06.2010 між ТОВ Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта банк» та НБУ було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь ПАТ «Дельта Банку». Відповідно до витягу з додатку № 2 до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь ПАТ «Дельта Банку» від 30.06.2010, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 2194/ФК-07 від 20.12.2007. 31.03.2014 Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/1173/14 ухвалив заочне рішення, яким вирішив солідарно стягнути солідарно з відповідача та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 467 371 ,88 грн. 22.07.2020 ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» уклали договір №2293/К про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив, а ТОВ «ФК «Депт Фінанс» набув права грошової вимоги до позичальника. 12.05.2021 ТОВ «ФК «Депт Фінанс» та позивач [PERSON] уклали договір № 29/04-21 про відступлення (купівлі-продажу) вимоги. Згідно до Додатку № 1 до Договору № 29/04-21 про відступлення (купівлі-продажу) вимоги від 12.05.2021 до позивача перейшли право вимоги за: - кредитним договором № 2194/ФК-07 від 20.12.2007; - договору поруки № 2194/ZФПОР від 20.12.2007; договір іпотеки № 2194/Zфкіп-07 від 20.12.2007. Згідно Додатку № 1 до Договору № 29/04-21 про відступлення (купівлі-продажу)про вимоги від 12.05.2021 загальний розмір заборгованості відповідачів перед позивачем кредитним договором № 2194\\ФК-07 від 20.12.2007 становить - 466 453,88 грн. яка складається з 304 457,64 грн. заборгованість за тілом кредиту та 161 696,24 грн. заборгованість за відсотками по кредиту). 27.09.2021 Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/1173/14-ц в своєму рішенні, яке набрало законної сили встановив наступні обставини, які не доказуються при розгляді іншої справи: Судом встановлено, що 31.03.2014 заочним рішенням Бориспільського міскрайонного суду Київської області було задоволено позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 467 371,88 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на земельну ділянку та садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2021 було замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Депт Фінанс» у виконавчих листах № 2/359/797/2014 з виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2014 у цивільній справі № 359/1173/14-ц; 12.05.2021 ТОВ «ФК «Депт Фінанс» та [PERSON] уклали договір № 29/04-21 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» відступило, а [PERSON] набула право грошової вимоги до позичальників, зазначених у додатку № 1 цього договору за основним договором та договорами забезпечення. Відповідач не виконав заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2014 у справі № 359/1173/14-ц, отже він зобов`язаний сплатити позивачеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2014 у справі № 359/1173/14-ц відповідно до положень ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 233, ч. 1 ст. 294 ЦПК України редакції яка діяла станом на 31.03.2014 набуло законної сили зі спливом денного строку для апеляційного оскарження 11.04.2014. Таким чином, позивач вважає, що має правові підстави обраховувати інфляційні втрати та 3% річних із суми 466 453,00 грн. за час прострочення, починаючи з 12.04.2014. Позивач обрахував період прострочення з 12.04.2014 по 23.02.2022 відповідно до якого від простроченої суми 466 453,88 грн. інфляційні втрати становлять 938 868,72 грн. а 3% річних становить 110 108,67 грн. Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України. Просив стягнути з Відповідача на користь Позивача - 3% річних у розмірі 110 108,67 грн. та інфляційні втрати у розмірі 938 868,72 грн.; судовий збір в розмірі: 10 489,77 грн. Ухвалою суду від 11.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2007 ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2194/ФК-07. За умовами кредитного договору № 2194/ФК-07 сума кредиту становила 328 250,00 грн., строк кредитування 180 місяців, дата повернення кредиту - 16.12.2022. Процентна ставка за користування кредитом 15,30% річних. 20.12.2007 Банк, відповідач та [PERSON] уклали договір поруки № 2194/ZФПОР-07 відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечити порукою вимоги банку за кредитним договором № 2194/ФК-07 від 20.12.2007. Доказом є договори поруки № 2194/ZФПОР-07. 30.06.2010 між ТОВ Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта банк» та НБУ було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь ПАТ «Дельта Банку». Відповідно до витягу з додатку № 2 до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь ПАТ «Дельта Банку» від 30.06.2010, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 2194/ФК-07 від 20.12.2007. 31.03.2014 Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/1173/14 ухвалив заочне рішення, яким вирішив солідарно стягнути солідарно з відповідача та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 467 371 ,88 грн. 22.07.2020 ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» уклали договір №2293/К про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив, а ТОВ «ФК «Депт Фінанс» набув права грошової вимоги до позичальника. 12.05.2021 ТОВ «ФК «Депт Фінанс» та позивач [PERSON] уклали договір № 29/04-21 про відступлення (купівлі-продажу) вимоги. Згідно до Додатку № 1 до Договору № 29/04-21 про відступлення (купівлі-продажу) вимоги від 12.05.2021 до позивача перейшли право вимоги за: - кредитним договором № 2194/ФК-07 від 20.12.2007; - договору поруки № 2194/ZФПОР від 20.12.2007; договір іпотеки № 2194/Zфкіп-07 від 20.12.2007. Згідно Додатку № 1 до Договору № 29/04-21 про відступлення (купівлі-продажу)про вимоги від 12.05.2021 загальний розмір заборгованості відповідачів перед позивачем кредитним договором № 2194\\ФК-07 від 20.12.2007 становить - 466 453,88 грн. яка складається з 304 457,64 грн. заборгованість за тілом кредиту та 161 696,24 грн. заборгованість за відсотками по кредиту). 27.09.2021 Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/1173/14-ц в своєму рішенні, яке набрало законної сили встановив наступні обставини, які не доказуються при розгляді іншої справи: Судом встановлено, що 31.03.2014 заочним рішенням Бориспільського міскрайонного суду Київської області було задоволено позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 467 371,88 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на земельну ділянку та садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2021 було замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Депт Фінанс» у виконавчих листах № 2/359/797/2014 з виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2014 у цивільній справі № 359/1173/14-ц; 12.05.2021 ТОВ «ФК «Депт Фінанс» та [PERSON] уклали договір № 29/04-21 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» відступило, а [PERSON] набула право грошової вимоги до позичальників, зазначених у додатку № 1 цього договору за основним договором та договорами забезпечення. Відповідач не виконав заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2014 у справі № 359/1173/14-ц, отже він зобов`язаний сплатити позивачеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2014 у справі № 359/1173/14-ц відповідно до положень ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 233, ч. 1 ст. 294 ЦПК України редакції яка діяла станом на 31.03.2014 набуло законної сили зі спливом денного строку для апеляційного оскарження 11.04.2014. Таким чином, позивач вважає, що має правові підстави обраховувати інфляційні втрати та 3% річних із суми 466 453,00 грн. за час прострочення, починаючи з 12.04.2014. Позивач обрахував період прострочення з 12.04.2014 по 23.02.2022 відповідно до якого від простроченої суми 466 453,88 грн. інфляційні втрати становлять 938 868,72 грн. а 3% річних становить 110 108,67 грн. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Позивач зазначає, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем порушує його майнові права та інтереси, а тому з відповідача на його користь підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 12.04.2014 по 23.02.2022. Суд погоджується з розрахунком наданим позивачем та вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3 відсотків річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 110 108,67 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Позивач зазначає, що у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з відповідача на його користь підлягає сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат, наведеного позивачем, суд погоджується з розрахунком, який відповідає вимогам закону, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат у сумі 938 868,72 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 10 489,77 грн., які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved