Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

В провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова від представника позивачки адвоката Плугатирьова В.В. 12.08.2024 року надійшла позовна заява про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2024 року й до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31.01.2023 року розірвано шлюб, що був укладений 22.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 631. У шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.03.2015 року. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з матір`ю, батько недостатньо приймає участь у фінансовому забезпеченні потреб дитини, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду з даним позовом. Позивачка зазначає, що відповідач не має на утриманні інших осіб, він працездатний, має у власності три квартири та земельні ділянки від яких отримує постійний дохід. Позивачка вже зверталася до відповідача з позовом про стягнення аліментів, однак позов було повернуто через не усунення недоліків позовної заяви. Під час подання першого позову позивачка направляла на адресу відповідача копію позовної заяви про стягнення аліментів. Вказану позовну заяву відповідач отримав 30.05.2024 року. Отже, з вказаної дати відповідач був повідомлений про необхідність сплати аліментів, однак до цього часу аліменти у добровільному порядку не сплачує. Оскільки, позивачка вживала заходи щодо стягнення аліментів, а відповідач продовжив ухилятися від їх сплати, позивачка просить стягувати аліменти з дати отримання відповідачем першої позовної заяви, а саме з 30.05.2024 року. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2024 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності зі ст. 279\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 07.10.2024 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31.01.2023 року розірвано шлюб, що був укладений 22.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 631. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.03.2015 року, видане Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 161. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд вважає можливим стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів для дитини щомісячно, що буде достатньо для забезпечення нормального функціонування дитини, збереження її здоров`я та задоволення соціально-культурних потреб. Згідно зі ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 30.05.2024 року, необхідно зазначити наступне. Так, в позовній заяві зазначено, що позивачка вже зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів, однак позов було повернуто через не усунення недоліків. Під час подання першого позову позивачка направляла на адресу відповідача копію позовної заяви про стягнення аліментів, яку відповідач отримав 30.05.2024 року. Частиною 2 статті 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У\~постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 369/9386/17 зазначено, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Так, позивачкою не доведено факт того, що відповідач ухилявся від надання дитині утримання після одержання позову 30.05.2024 року, а тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти з дати подачі позову до суду, а саме з 12.08.2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: partial