Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~21.05.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилась спільна дитина син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 19.02.2020 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що даних коштів катастрофічно не вистачає на забезпечення достатнього рівня утримання дитини, оскільки в силу збільшення віку дитини зросли його потреби, а також зросли і ринкові ціни на продукти, одяг, лікарські засоби. У свою чергу, відповідач офіційно працевлаштований та має можливість забезпечити кращі матеріальні умови своїй дитині. На підставі викладеного та з врахуванням заяви про уточнення, просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн., щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання від позивачки на адресу суду надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає частково. Просив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 4000 грн. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідцтвом про народження серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 19.02.2020 року в цивільній справі № 167/1677/19 було вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] продовжує проживати разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] та перебувати на її утриманні, а відповідач [PERSON] проживає окремо від них. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання їх спільного сина є недостатнім для його належного забезпечення, оскільки значно зросли ціни на продовольчі товари, а потреби збільшилися. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Судом встановлено, що відповідач проходить військову службу по мобілізації, а 01.05.2024 року під час виконання бойового завдання зазнав поранення та 25.06.2024 року був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня», що свідчить про погіршення стану здоров`я останнього. На своєму утриманні відповідач також має доньку [PERSON] , [INFO] . Доказів перебування на утримані відповідача непрацездатної матері та дружини не надано. Суд вважає за необхідне зазначити, що необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку позивача як батька надавати рівноцінну матеріальну допомогу неповнолітньому сину від попереднього шлюбу, який її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Факт народження у платника аліментів другої дитини та виникнення законного обов`язку щодо її утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання іншої дитини. Застосування вищенаведених правових норм відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 3 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц, а тому суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує їх при вирішенні даного спору. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальний стан позивачки погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітного [PERSON] Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, у збалансованому харчуванні, забезпеченні одягом та засобами особистої гігієни тощо, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити його в повній мірі. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення суду від 19.02.2020 року, є недостатньою для належного забезпечення його потреб, тому заявлені позивачкою [PERSON] вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення. Однак, суд вважає, що позивачка не обгрунтувала належними та допустимими доказами тієї обставини, що відповідач має матеріальну спроможність сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. За наведених обставин, суд приходить до переконання про збільшення розміру аліментів, які стягуються на спільну дитину сторін до 4500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду, визначений вище розмір аліментів є достатнім та справедливим. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,10 грн. На підставі ст. ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial