Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою та просила встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , а саме те, що вона - [PERSON] , [INFO] з 2016 року та до 21.01.2014 року проживала однією сім`єю і вела спільне господарство із [PERSON] , [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] [INFO] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявниця - [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), з 2016 року фактично проживала та вела спільне господарство із [PERSON] . Також ще за життя [PERSON] , за зверненням останньої, ЛКП «Магістральне» склало акт обстеження по місцю проживання від 05.10.2023 № 73, за змістом якого констатувало факт їх із [PERSON] фактичного спільного проживання та ведення спільного господарство. Такий акт був необхідний для подання в органи соціального забезпечення для оформлення офіційного догляду, проте в подальшому [PERSON] захворіла, а невдовзі померла у лікарні, у зв`язку з цим не змогла бути завершена зазначена процедура. Від так після смерті [PERSON] наприкінці січня 2024 року відкрилася спадщина по її смерті. Інших спадкоємців, окрім заявниці у померлої не було, отже вона звернулася із заявою про відкриття спадщини. Спадкова справа по смерті [PERSON] заведена у П`ятій Львівській державній нотаріальній конторі за № 72391553. Спадкування заявниця здійснює в порядку ст. 1264 ЦК України, відповідно до якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини, оскільки я дійсно фактично проживала із померлою однією сім`єю більше п`яти років до часу її смерті. При цьому нотаріус роз`яснила заявниці, що хоча факт нашого із померлою проживання однією сім`єю документально підтверджений, відповідно до положень глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» факт спільного проживання та ведення спільного господарства із спадкодавцем має бути підтверджений рішенням суду про встановлення відповідних обставин та надала мені листа від 19.08.2024 за № 989/02-14/4 про відмову в оформленні спадщини. Тому для належного підтвердження факту проживання однією сім?єю з [PERSON] заявниця вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 03.09.2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами окремого провадження. Призначено судове засідання. Ухвалою суду від 18.09.2024 року витребувано з П`ятої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи №218/2014 заведеної 03 травня 2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , номер у спадковому реєстрі 72391553. Представник заявниці в судовому засіданні надав заяву, відповідно до якої заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Від заінтересованої особи - П`ятої Львівської державної нотаріальної контори надійшла заява в якій просили суд розглядати справу без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно з роз`ясненнями п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з вимогами частини 4 статті 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно п. 21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою [ADDRESS] з 2016 року по день смерті [PERSON] , що підтверджується актом №73 ЛКП «Магістральне» від 05.10.2023, та актом №58 ЛКП «Магістральне» від 15.08.2024. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2024 року. Заявниця звернулася до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . 19.08.2024 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори - [PERSON] надано відповідь, з якої вбачається, що відповідно до ст. 1264 ЦК України факт проживання однією сім`єю підлягає встановленню відповідно до положень Глави 6 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема згідно з першою частиною статті 256 зазначеного кодексу встановленню підлягають факти родинних зв`язків між особами, перебування на утриманні, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є хресним сином [PERSON] (заявниці), [PERSON] знає через те, що та близько спілкувалась з [PERSON] , та остання доглядала за тіткою, спільно проживали. Коли [PERSON] була відсутня у місті, вона просила завести до [PERSON] продукти, покормити кота. На час смерті [PERSON] заявниця перебувала за кордоном у зв`язку із лікуванням, проте просила свідка забрати тітку з моргу і поховати її. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зав`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» було роз`яснено, що при вирішенні спору про право па спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на наведене, враховуючи, що встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] необхідне для оформлення спадщини після смерті останньої, беручи до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести даний факт, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту постійного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] з 2016 року по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved