Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , площею 31,1 кв.м.. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 01 жовтня 1999 року належить житлова квартира [ADDRESS] , загальною площею 31,1 кв. м.. З 1999 року по 2022 рік позивач постійно проживала та була зареєстрована у вищезазначеній квартирі, однак, у зв`язку із початком повномасштабної військової агресії російської федерації, постійними обстрілами та окупацією території Сєвєродонецької громади остання була вимушена переїхати зі свого постійного місця проживання до м. Дніпра. Як зазначає [PERSON] , їй достовірно відомо, що внаслідок військових дій, її квартира була пошкоджена. Оцінити характер та обсяг наявних пошкоджень квартири та будинку на теперішній час не вбачається можливим з огляду на недостатню кваліфікацію позивача зданого питання та відсутність фізичного доступу до постраждалої квартири. 22 серпня 2023 року [PERSON] письмово звернулась до ЦНАП Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про знищене майно та про включення до переліку майна, що підлягає обстеженню. У відповідь на вказане звернення їй було повідомлено, що інформацію про пошкоджене майно та його власницю внесено до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією рф. Однією з обов`язкових умов для отримання компенсації за пошкоджений/знищений об`єкт нерухомого майна є його реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Будучи потенційним отримувачем компенсації для відновлення своєї квартири, позивач 31.01.2024 року, звернулась із письмовою заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровської області. 05.02.2024 року рішенням державного реєстратора № 71433352, відмовлено у проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що Комунальне підприємство Сєвєродонецьке БТІ не може виконувати свої функції щодо надання інформації на запити про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01.01.2013 року. Таким чином, у зв`язку із неможливістю врегулювання даного питання жодним іншим передбаченим законодавством, шляхом, позивач з метою подальшого отримання компенсації за пошкоджену у ході бойових дій житлову квартиру, звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 33). Позивач у призначене судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст.15ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.16ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 04 березня 200 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] , відповідно до якого прізвище позивача було змінене на « [PERSON] » (а.с. 16). У відповідності до долученого до матеріалів справи договору купівлі-продажу від 01 жовтня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. й зареєстрованого в реєстрі за № 4362, [PERSON] є власницею житлової квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,1 кв. м. (а.с. 26-27). 08 квітня 2022 року [PERSON] ,зареєстрована за адресою: [ADDRESS] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа, за місцем фактичного перебування: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 1243-5000853100 (а.с. 15). Як встановлено з листа заступника начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації № 449-ЦНАПвих від 22.08.2023 року, за зверненням позивача, відомості про пошкодження квартири [ADDRESS] та її власницю внесено до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації (а.с. 17-18). Розпорядженням начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації № 47ВА від 19 січня 2024 року, перейменовано [ADDRESS] (а.с. 23-25). Також, у відповідності до листа першого заступника начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації, позивача було повідомлено про те, що інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки приміщення БТІ зазнало значних руйнувань, а територія Сєверодонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою, БТІ не може виконувати свої функції (а.с. 28). 05 лютого 2024 року державним реєстратором Тетяною Калініченко постановлено рішення № 71433352 про відмову у проведені державної реєстрації прав позивача на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю доступу до відповідних носіїв інформації (а.с. 29-30). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Статтею 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до\~статті 41Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.316ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст.321ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.328ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст.392ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частинами 3, 4 ст.334ЦК України\~передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Право власності позивача на квартиру набуте до 01 січня 2004 року, тому до таких правовідносин суд вважає за необхідне застосувати норми\~Цивільного кодексу УРСР,\~1963 року, Закону України від 07.02.1991 року «Про власність»\~. У відповідності до ст. 12\~Закону України «Про власність»\~громадяни набувають право власності у разі укладання угод, які не заборонені Законом. За змістом ст.ст.\~128,\~153 Цивільного Кодексу УРСР, 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібний у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однією зі сторін повинно бути досягнуто згоди В свою чергу, відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї із таких умов: 1) Реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) На момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації. Між тим, державна реєстрація таких прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та Порядком державної реєстрації речових прав на їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, одним з яких є документ, яких підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно (оригінал та копія), в якості якого є укладений у встановленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат. Згідно з ст.3ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач на теперішній час позбавлена можливості отримати документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved