Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Турбівської селищної\~ради Вінницької\~області (далі відповідачі), в якому просила: - визнати протиправним та скасувати рішення 10 сесії 7 скликання Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 20.02.2017 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність"; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35257793 від 19.05.2017, видане [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] ; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35258344 від 19.05.2017, видане [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,3956 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 13.02.2007 батько позивача [PERSON] посвідчив у приватного нотаріуса договір дарування, за яким подарував, а позивач прийняла дарунок цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] , (після перейменування [ADDRESS] . Разом з тим, на час посвідчення вказаного договору дарування, земельна ділянка під житловим будинком ще не була приватизована. Коли [PERSON] помер [INFO] , позивач вирішила остаточно дооформити земельну ділянку під подарованим їй батьком житловим будинком та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, однак позивач не могла цього зробити, оскільки рішенням 10 сесії 7 скликання Вахнівської сільської ради від 20.02.2017 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано [PERSON] у власність земельну ділянку під будинком, який він раніше вже подарував позивачу та присадибну земельну ділянку. 19.05.2017 на [PERSON] було видано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку площею 0,3956 га, для ведення особистого селянського господарства. Вказаними рішеннями було порушено вимоги ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, оскільки на час прийняття таких рішень, житловий будинок по [ADDRESS] , вже належав на праві приватної власності саме позивачу, а не її батьку. Ухвалою суду від 11.06.2024 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали, однак у своїй письмовій заяві представник Турбівської селищної ради поклався на розсуд суду при вирішенні позовної вимоги, що стосується визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, а в частині позовної вимоги, що стосується скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Турбівська селищна рада не може висловити свою позицію, оскільки відповідне рішення приймалося державним реєстратором. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у своїх письмових заявах позов визнали повністю, а також всі відповідачі просили про розгляд справи без їх участі в судовому засіданні. Ухвалою суду від 12.07.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання відповідачі не з`явилися, а позивач також не з`явилась, проте у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення 10 сесії 7 скликання Вахнівської сільської ради від 20.02.2017 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу земельної ділянки у власність", суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно доч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або не визнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Суд встановив, зі змісту позову вбачається, що позивач скаржиться на те, що після того, як її батько при житті, подарував їй житловий будинок, то після його смерті вона не може оформити право власності на земельну ділянку під таким будинком, оскільки прийнятим при житті батька рішенням органу місцевого самоврядування було передано у власність земельну ділянку тому, хто на той час вже не був власником будинку і наразі, власником будинку є позивач, а право власності на земельну ділянку під таким будинком оформлено на ім`я її батька, який нині вже є покійним. Так, були порушені права позивача як власника будинку. Дійсно суд встановив, що 13.02.2007 батько позивача [PERSON] посвідчив у приватного нотаріуса Кобзар С.В. договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №196, за яким подарував, а позивач прийняла в дарунок цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] , (після перейменування [ADDRESS] - підстава рішення 3 сесії 7 скликання Вахнівської сільської ради від 29.12.2015), в с. Вахнівка, Вінницької обл. У договорі дарування вказано, що земельна ділянка, на якій знаходиться зазначений цілий житловий будинок у приватній власності не перебуває. При цьому заборон на відчуження житлового будинку не було. Також встановлено, що немає відомостей про розірвання договору дарування на вимогу дарувальника, чи про визнання договору недійсним, а сам договір на той час не суперечив закону. Договір дарування підлягав державній реєстрації, про що свідчить витяг з державного реєстру правочинів № правочину 1910992 від 13.02.2007, а також у матеріалах справи наявне реєстраційне посвідчення КП Вінницьке ОБТІ на вказаний житловий будинок, зареєстрований на ім`я позивача, виданий 19.02.2007. Однак, як встановлено судом, рішенням 10 сесії 7 скликання Вахнівської сільської ради від 20.02.2017 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано [PERSON] у власність земельну ділянку під будинком, який він раніше вже подарував позивачу та присадибну земельну ділянку, а 19.05.2017 на [PERSON] було видано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35257793, на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Суд зауважує, що на час прийняття оскаржуваного рішення Вахнівської сільської ради від 20.02.2017 про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку під будинком по [ADDRESS] , згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України (у редакції, яка була чинною на той час) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Крім того, згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України (у редакції, яка була чинною час прийняття рішення сільською радою) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Також слід зауважити, що хоч і редакції вищевказаних ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України з дати посвідчення договору дарування 13.02.2007 до дати прийняття рішення сільської ради 20.02.2017 зазнавали певних змін, однак вони передавали єдиний та незмінний загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності». Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. В силу припису ч. 1 ст. 392 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення 10 сесії 7 скликання Вахнівської сільської ради від 20.02.2017 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність", в частині затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та про надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , є протиправним та підлягає скасуванню як таке, що суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси позивача. Разом з тим, іншою частиною оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, коли було затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надано йому у власність земельну ділянку площею 0,3956 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] своїм рішенням, у відповідній частині, не порушувала права позивача, надаючи відповідну земельну ділянку у власніть батька позивача, який на той час був ще живим і в силу приписів ст. 118 ЗК України, у порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, мав на неї право. Щодо позовної вимоги про скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 334 ЦК України право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає із дня такої реєстрації. Суд встановив, що 19.05.2017 на [PERSON] було видано державним реєстратором Чернюк Л.М. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35257793 на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а перед тим, державному реєстратору було надано такі документи: витягу з Державного земельного кадастру НВ-0505861772017 від 03.02.2017 про здійснення державної реєстрації земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 0522280600:01:002:0766 та рішення 10 сесії 7 скликання Вахнівської сільської ради було прийняте 20.02.2017. Як було встановлено судом, рішення 10 сесії 7 скликання Вахнівської сільської ради від 20.02.2017, в частині затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та про надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , є протиправним та підлягає скасуванню. Разом з тим, оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяв батька позивача [PERSON] певними юридичними правами щодо земельної ділянки і наразі створює перешкоди для реалізації позивачем своїх прав як її законному власнику. Державна реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за нині покійним [PERSON] , який з дати посвідчення договору дарування від 13.02.2007, не мав на нього жодних прав, є перешкодою в реалізації позивачем речових прав на такий об`єкт. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, відповідні права припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. Указані положення узгоджуються з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема з приписами про те, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Також, за ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству. Положеннями ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту прав та інтересів позивача в даному випадку є скасування відповідної реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0522280600:01:002:0766, та реєстрацію за [PERSON] земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, наслідком чого й буде виключення відповідних відомостей з Державного земельного кадастру. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позовної вимоги в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35257793 від 19.05.2017, видане [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , що буде ефективним способом захисту прав позивача. Натомість в іншій частині позову щодо скасувати рішення про державну реєстрацію прав індексний номер: 35258344 від 19.05.2017, на земельну ділянку, площею 0,3956 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , слід відмовити, оскільки не доведено порушення прав позивача.

Outcome: partial