Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

У вересні 2023 року до суду надійшла вищезазначена заява, в якій заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт державної реєстрації шлюбу, зареєстрованого між [PERSON] , [INFO] , місце народження - Расийняй Литовської СР та [PERSON] , [INFO] , місце народження - м.Дніпропетровськ, актовий запис №123, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 22 грудня 1989 року Сертоловською селищною радою Всеволожського району Ленінградської області, прізвища після укладення шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявник посилається на те, що 22.12.1989 між нею та [PERSON] , [INFO] , місце народження - Расийняй Литовської СР , було укладено шлюб, який зареєстровано у Сертоловській селищній раді Всеволожського району Ленінградської області у зв`язку з чим здійснено актовий запис №123. З огляду на те, що у свідоцтві про укладення шлюбу, ідентифікаційні дані заявника, а саме прізвище, було зазначено як « [PERSON] » (російською), замість вірного - « [PERSON] », вказане спричиняє значні перепони у реалізації громадянських прав, тому вона звернулась до суду з даною заявою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 04.09.2023 справу передано судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 05.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 28.02.2024 витребувано у справі докази. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 22 грудня 1989 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , місце народження - Расийняй Литовської СР, та [PERSON] , [INFO] , місце народження - м.Дніпропетровськ, який зареєстровано Сертоловською селищною радою Всеволожського району Ленінградської області, актовий запис №123. Після реєстрації шлюбу, прізвище: чоловіка - чоловіка - [PERSON] (російською), дружини - [PERSON] (російською). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис №359 від 01.08.2006 (місце реєстрації - Бабушкінський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області). Після розірвання шлюбу прізвище заявниці - [PERSON] . На підтвердження факту розірвання шлюбу, заявником надано копію рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.09.1998, ухваленого за результатами розгляду справи №2-1831/1998. Згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , його видано на імя [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Дніпропетровськ. На сторінці 10 паспорта, міститься запис про розірвання шлюбу з [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження (переклад з литовської на українську мову засвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулєшовим Я.О.), [INFO] народився [PERSON] (актовий запис №192) батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно відповіді начальника Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) Шапіро Я. від 08.08.2023, відсутня можливість щодо надання копії актового запису про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з розривом дипломатичних відносин з російською федерацією. Відповідно до ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень статті 293, 315 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідній запис чи відмовлено у його відновленні, або він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них. Якщо заяву подано лише одним з подружжя другий з них притягається до участі у справі як заінтересована особа. За ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України (ч. 3 ст. 27 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зі змісту доказів наданих заявником та здобутих судом у судовому засіданні підтверджується факти, зазначені заявником у заяві, що свідчить про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, оскільки встановлення даного факту, у позасудовому порядку, є неможливим, що в свою чергу перешкоджає реалізації прав та інтересів [PERSON] .

Outcome: approved