Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.09.2024 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України, Військової частини [NUMBER] ; стягнуто з Моторно (транспортного)\~страхового бюро\~Українина користь [PERSON] 160000,00 (сто шістдесять тисяч) гривень страхового відшкодування, 6181,42 грн. (шість тисяч сто вісімдесять одну гривню 42 коп.) пені та 3% річних у розмірі 629,51 грн. (шістсот двадцять дев`ять гривень 51 коп.), а всього 166810,93 грн. (сто шістдесять шість тисяч вісімсот десять гривень 93 коп.); з військової частини [NUMBER] стягнуто на користь [PERSON] 66412,33 грн. (шістдесять шість тисяч чотириста дванадцять гривень 33 коп.) матеріальної шкоди. А також, стягнуто з Моторно (транспортного)\~страхового бюро\~Українина користь [PERSON] 4557,67 грн. (чотири тисячі 67 коп.) судових витрат за складання звіту та сплаченого судового збору; з з військової частини [NUMBER] - 1814,56 грн. (одну тисячу вісімсот чотирнадцять гривень 56 коп.) судових витрат за складання звіту та сплаченого судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. 30.09.2024 до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Васечко Ю.А. про стягнення з відповідачів на користь [PERSON] 8000,00 грн. судових витрат на правову допомогу. В обгрунтування якої покликається на те, що рішенням суду було частково задоволено позовні вимоги. 12.03.2024 між АО «ВЕСТЛЕКС», в особі виконуючого обов`язки керуючого партнера адвоката Васечка Ю.А. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги №30/2024, згідно п. 1 якого АО «ВЕСЛЕКС» зобов`язується надавати правничу допомогу здійснюючи представництво інтересів Клієнта у справі про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», номерний знак [NUMBER] , яке мало місце 18 листопада 2022 року о 06:45 год. на автодорозі Київ-Чоп (545 км + 700м), в судах усіх інстанцій, а також в усіх без винятку підприємствах, установах, організаціях, органах державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронних органах, страхових компаніях (МТСБУ), перед фізичними особами на умовах і в порядку, що визначені договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до п. 5.1 Договору, гонорар є формою винагороди адвокатського об`єднання (адвоката) за надання правової допомоги Клієнту. Пунктом 5.3. Договору передбачено, що гонорар визначається у додатку до даного договору, який є його невід`ємною частиною та може бути змінений сторонами за взаємною згодою. На підставі п. 5.3. Договору, між Адвокатським об`єднанням «ВЕСТЛЕКС» та [PERSON] складено Додаток №1 до Договору, згідно якого сторони домовилися, що за надання правничої допомоги Клієнт сплачує гонорар у розмірі 8 000 грн., які було сплачено позивачем згідно платіжної інструкції від 21.03.2024. В судовому засіданні представник відповідача ВЧ [NUMBER] вимоги заяви про стягнення витрат на правову допомогу заперечив. 07.10.2024 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд його заяви щодо розподілу судових витрат буз участі позивача та його представника, вимоги, викладені у заяві підтримав. 02.10.2024 представник відповідача МТСБУ подала клопотання про розгляд заяви у її відсутності. Зазначила, що у відзиві МТСБУ міститься клопотання про зменшення витрат на правову допомогу позивача та вказала, що узгоджена сума гонорару адвоката у фіксованій сумі не робить розмір такого гонорару обгрунтованим та співмірним до вимог ЦПК України. Справа є незначної складності, в межах досудового врегулювання спору МБСТУ вже вказувало на недоліки доказової бази сторони позивача, а тому вони мали можливість усунути їх до моменту звернення з позовом до суду; представник позивача не був присутнім у всіх суових засіданнях, та прибув після того, як суд визнав його явку обов`язковою. Атому просила зменшити розмір витрат на правову допомогу позивача до 1000,00 грн. Заслухавши представника відповідача ВЧ [NUMBER] , дослідивши матеріали справи,\~суд дійшов наступного висновку. Згідно п.2 ч.2\~ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються разі відмови в позові - на позивача. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року.\~Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір\~обґрунтованим (п.268). Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Як вбачається, позивач [PERSON] 12.03.2024 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «ВЕСТЛЕКС» в особі виконуючого обов`язки керуючого партнера адвоката Васечка Юрія Андрійовича. У додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №30/2024 зазначено, що оплата наданої АО «ВЕСТЛЕКС» правничої допомоги стагновить 8000,00 грн. за ведення справи в суді першої та апеляційної інстанції, сума гонорару клієтн оплачує в день підписання договору. Згідно платіжної інструкції №@2PL851561 від 21.03.2024 [PERSON] сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання «ВЕСТЛЕКС» кошти у розмірі 8 000 грн. За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Як вбачається ціна позову складає 237223,26 грн., заявлені витрати на правову допомогу 8000,00 грн., що відповідає критерію співмірності; представник позивача приймав участь у судовому розгляді справи, будучи присутнім в судовому засіданні 25.09.2024. Оскільки позов задоволено частково, то витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню у розмірі 7865,00 грн., які слід розподілити між відповідачами пропорційно задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача МТСБУ в користь позивача підлягає стягненню 5623,60 грн. витрат на правничу допомогу, та з відповідача військової частини [NUMBER] слід стягнути 2241,40 грн.

Outcome: approved