Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

В провадження суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що між сторонами у справі 19.11.2021 укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що 19.11.2021, складено відповідний актовий запис № 3150. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів у подружжя, наявність різних поглядів на життя, відсутнє взаєморозуміння, має місце втрата почуття любові та поваги один до одного. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2022 року. Наразі [PERSON] служить в ЗСУ та не бажає зберігати шлюбні відносини з дружиною. Подружжя спільного господарства не веде. Позивач зазначає, що спору щодо поділу спільного майна між позивачем та відповідачем немає. З огляду на викладене просить позов задовольнити, а шлюб розірвати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Карпенко М.Б. подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без позивача та його представника. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час проведення судового розгляду повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного повідомлення на сайті «Судова влада України», про причини неявки до суду не повідомила. З огляду на викладене, суд на підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Судом встановлено, що 19.11.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що 19.11.2021, складено відповідний актовий запис № 3150. (а.с. 4). Сімейне життя подружжя не склалося, що призвело до розладу шлюбних відносин. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Судом встановлено, що волевиявлення позивача, який наполягає на задоволенні позову, є його свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211, 20 гривень. На підставі ст. 104-105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved