Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

У січні 2024 року \~ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 19074 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] був укладений договір №230508-61705-1 від 08.05.2023, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2550 грн., строком на 150 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % від суми кредиту за кожен день користування та 3% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Натомість відповідач на умовах, погоджених сторонами, не повернув кредитні кошти на не сплатив відсотки за користування ними. Станом на 01.03.2024 заборгованість відповідача становить 19074 грн., яка складалася з наступного: 2550 гривень - заборгованості за кредитом; 2295 грн. - заборгованості за нарахованими процентами за ставкою 3% за кожен день користування кредитом; 14229 грн. - заборгованості за нарахованими процентами за ставкою 3% за кожен день користування кредитом відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у зазначеному розмірі та судові витрати. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 20.03.2024 провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи без виклику (повідомлення сторін). Ухвалою судді від 23.05.2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через Електронний суд надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 08.05.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено кредитний договір №230508-61705-1, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 2550 грн на строк 150 днів шляхом переказу вказаної суми на його платіжну картку 535528ХХХХХХ4614 зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 3% від суми кредиту за кожен день користування.(п. п. 1.1, 1.3, 1.6 п.1 договору). Пунктом 1.2 договору встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 3 % від суми кредиту за кожен день використання кредиту у межах строку, визначеного п. 1.3 договору. Окрім того, ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» ознайомила відповідача з таблицею обчислення загальної вартості кредиту, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за договором №230508-61705-1\~від 08.05.2023 (додаток № 1). Пунктом 3.3 договору №230508-61705-1 визначено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена у цьому пункті, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Підписуючи кредитний договір, відповідач також погодився на використання електронного підпису у якості аналога його власноручного підпису (п.5.2.3 договору). На підтвердження укладення між ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» та [PERSON] вищевказаного кредитного договору до позовної заяви долучено витяги з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua та довідку від 04.03.2024, у яких відображено хронологію подання [PERSON] анкети-заяви на кредит, а також укладення договору №230508-61705-1\~від 08.05.2023 . Згідно квитанції №572432945 від 08.05.2023 року на виконання умов кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» здійснило переказ коштів на суму 2250 грн на банківську картку № [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за договором №230508-61705-1\~від 08.05.2023 станом на 01.03.2024 року заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором становила 19074 грн, з яких 2550 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту (тіло кредиту), 2295 заборгованість за процентами відповідно до п.1.2 кредитного договору за період з 08.05.2023 по 07.06.2023; 14229 грн - заборгованість за нарахованими процентами за неправомірне користування грошовими коштами згідно п. 3.3 договору за період з 08.06.2023 по 10.12.2023 відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Вирішуючи спір, суд враховує такі положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі досліджених судом доказів установлено, що між ТОВ «Фінансова компанія « РІАЛЬТО» (торгова марка "МОНЕТКА") та [PERSON] укладено кредитний договір №230508-61705-1 від 08.05.2023. За умовами вказаного договору відповідачу було перераховано на його банківську картку кредитні кошти у розмірі 2550 грн. [PERSON] отримала вказані кошти, проте належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість. Оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором суду не надано, з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за кредитним договором №230508-61705-1\~від 08.05.2023 у розмірі 4845 грн., з яких 2550 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту (тіло кредиту), 2295 заборгованість за процентами відповідно до п.1.2 кредитного договору за період з 08.05.2023 по 07.06.2023. Що стосується заборгованості за нарахованими процентам відповідно до п. 3.3 кредитного договору за неправомірне користування грошовими коштами у сумі 14229 грн, за період з 08.06.2023 по 10.12.2023, нарахованими відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України У силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3.3 розділу 3 кредитного договору №230508-61705-1\~від 08.05.2023 «Відповідальність сторін та порядок повернення кредиту», у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених цим договором, позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою 3% від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих позичальнику за цим договором за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%). Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Тобто, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів - 1095% річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 січня 2019 року в справі №5017/1987/2012 вказувала, що відповідно до частини другої\~статті 625\~ЦК кредитний\~договір може\~встановлювати проценти\~за неправомірне\~користування боржником\~грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути\~стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Однак, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року. Отже позивач, нараховуючи відсотки сумі 14229 грн, за період з 08.06.2023 по 10.12.2023, на вказані положення не звернув увагу та не врахував їх при зверненні до суду, а тому заборгованість по відсотках в цій частині стягненню з відповідача не підлягає. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 7450,00 (сім тисяч чотириста п`ятдесят) гривень, яка складається з 5000 гривень - заборгованість за кредитом, 2450,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу по справі суд дійшов наступного висновку. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу по справі суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом установлено, що 02.06.2022 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (замовник) та адвокат Руденко К. В. (виконавець) уклали договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022, згідно п. 1.1 якого виконавець зобов`язався надати замовнику такі юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника в органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності), а замовник зобов`язався прийняти такі послуги та оплатити їх у порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором. У п. 3.1 вищевказаного договору його сторони погодили, що вартість послуг виконавця становить 8000 грн за складання позовної заяви про стягнення заборгованості із боржника замовника, 1000 грн - за складання та надсилання адвокатського запиту. Як убачається зі змісту довіреності від 20.02.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» уповноважило адвоката Руденка К. В., серед іншого, представляти інтереси товариства в судах України з усіма правами, які надано законом позивачу, у тому числі із правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви, брати участь у розгляді позовних заяв тощо. Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року та витягу з реєстру до цього акту, адвокат Руденко К. В. надав позивачу послуги, зокрема, щодо підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] договором №230508-61705-1\~від 08.05.2023 вартістю 8000 грн., а також складання адвокатського запиту про витребування доказів щодо боржника вартістю 1000 грн. На підтвердження оплати вказаних послуг адвоката позивачем до позовної заяви долучено платіжну інструкцію №1099 від 12.01.2024 року про перерахування коштів позивачем на рахунок адвоката. Суд звертає увагу на те, що процесуальний закон встановлює критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. З огляду на встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим, були дотримані критерії розумності їх вартості, а клопотання про зменшення їх розміру відповідачем не подано. У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 19074 грн., з яких задоволено вимоги на суму 4845 грн. Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2286,10 грн. Відповідно до статті 141ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 615,36 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: partial