Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 21.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (далі Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6800954. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 26.10.2019 року приблизно о 10 год. 41 хв., в м. Дніпрі по вул. Шмідта, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (далі Відповідач) та автомобіля «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол, Відповідачем було порушено Правил дорожнього руху України. Законодавство України в обов`язковому порядку передбачає факт фіксації та оформлення ДТП органами Патрульної поліції за винятком однієї умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду (Європротокол) відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, законодавець встановив обов`язок на страхувальника, невідкладно, але не пізніше 3-х робочих днів з дня настання ДТП, надати заповнений бланк Європротоколу Страховику, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/6800954 від 21.11.2018 року. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/007/000/19/0189 від 10.03.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 2\~536, 18 грн. що підтверджується платіжним дорученням №10295 від 10.03.2020 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав: 2 536 дві тисячі п`ятсот тридцять шість) грн. 18 коп. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди Відповідачем не було повідомлено Страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду у встановлений Законом строк. Дана дорожньо-транспортна пригода не було зафіксована Поліцією, в даному випадку законодавець встанови обов`язок на Страхувальника, письмо повідомити Страховика. З огляду на вищезазначене в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АМ/6800954 від 21.11.2018 року. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 10 березня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №10295 від 10.03.2020 року. З метою досудового врегулювання спору, Відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони Відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги (надалі Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АМ/6800954 від 21.11.2018 року. Просить суду стягнути з Відповідача на користь Позивача ФОП [PERSON] (р/р [NUMBER] в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) завданні збитки в порядку регресу у розмірі: 2 536 (дві тисячі п`ятсот тридцять шість) грн. 18 коп.; витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп. покласти на Відповідача; витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. покласти на Відповідача. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак при зверненні до суду з даною позовною заявою просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча завчасно та належним чином був повідомленим про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 21.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (далі Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6800954. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 26.10.2019 року приблизно о 10 год. 41 хв., в м. Дніпрі по вул. Шмідта, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (далі Відповідач) та автомобіля «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , внаслідок якого транспортному засобу «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Законодавство України в обов`язковому порядку передбачає факт фіксації та оформлення ДТП органами Патрульної поліції за винятком однієї умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду (Європротокол) відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, законодавець встановив обов`язок на страхувальника, невідкладно, але не пізніше 3-х робочих днів з дня настання ДТП, надати заповнений бланк Європротоколу Страховику, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортранспортних засобів). Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол, [PERSON] було порушено Правил дорожнього руху України. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «ГАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/6800954 від 21.11.2018 року. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/007/000/19/0189 від 10.03.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 2\~536, 18 грн. що підтверджується платіжним дорученням №10295 від 10.03.2020 року. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не було повідомлено Страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду у встановлений Законом строк, тому у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АМ/6800954 від 21.11.2018 року. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 10 березня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №10295 від 10.03.2020 року. З метою досудового врегулювання спору, Відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги (надалі Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АМ/6800954 від 21.11.2018 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачають перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги відповідача про стягнення з позивача завданих збитків в порядку регресу у розмірі 2\~536, 18 грн., підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно абз. 2 та 3 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача в суді здійснював адвокат Самойленко П.М., про що свідчить копія акту від 23.06.2023 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, із зазначенням загальної вартості послуг 3\~000, 00 грн. . Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Судом встановлено, що правнича допомога полягала в аналізі судової практики, написанні позовної заяві та підготовки документів для подання позову до суду, подання позовної заяви через систему «Електронний суд». Враховуючи, що позивачем підтверджено розмір витрат на правову допомогу, обставини справи, співмірність за надані юридичні послуги зі складністю справи, та вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.. Крім того, відповідно до ч.1, ч.2 п.1\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються :\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача.\~ Оскільки\~позивачем при\~зверненні до\~суду з\~даним позовом\~ через\~систему «Електроний\~суд» був\~сплачений судовий\~збір в\~розмірі 858,\~88\~грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 858, 88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved