Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 04.09.2024 надійшла позовна заява від МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування поданого позову МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» зазначило про те, що надає відповідачам послуги з постачання теплової енергії в приміщенні, площею 42,60 кв.м., за адресою [ADDRESS] , абонентський номер споживача - [NUMBER] . Разом з тим, відповідачі не оплачують спожиті послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.11.2021 року по 31.07.2024 року за послуги з постачання теплової енергії, що станом на 27.08.2024 складає 13 325,90 грн. Указана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у судовому порядку відповідно до ст. 67, 162 ЖК УРСР, ст.530 ЦК України, постанови КМ України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». У зв`язку із чим, позивач звертається до суду із вимогою про стягнення з відповідачів на його користь утвореної заборгованості за період з 01.11.2021 року по 31.07.2024 року за послуги з постачання теплової енергії у сумі 13325,90 грн. 01.10.2024 від відповідача у справі [PERSON] надійшов відзив, у якому останній заперечив повністю проти позовних вимог. На обґрунтування позиції у справі відповідачем зазначено, що позивачем до справи не долучено належних доказів на підтвердження надання послуг з постачання теплової енергії мешканцям квартири [ADDRESS] . При цьому, на переконання відповідача, позивачем не виконано договірних зобов`язань з технічного обслуговування теплової системи будинку, що призвело до втрати контролю за будь-якими нарахуваннями наданих комунальних послуг, та, як наслідок, некоректного нарахування обсягу наданих послуг. У зв`язку із зазначеним, [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі за викладених у позовній заяві обставин та просила суд позовну заяву задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив про те, він є споживачем послуг за указаною квартирою, а тому належним відповідачем повинен бути саме він, а не члени його сім`ї. При цьому вказав про те, що всім відповідачам у справі відомо про наявність указаного позову і він є представником усіх відповідачів незважаючи на те, що має довіреність на представництво інтересів лише від свого сина. Надані суду пояснення повністю узгоджуються із позицією, яка викладена у відзиві на позовну заяву. Окремо представник зазначив про те, що МКП «Хмельницьктеплокомуненрго», на його думку, надає послуги неналежної якості, а саме не обслуговує внутрішньобудинкові мережі, хоча згідно із договором 2006 року зобов`язаний це робити. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 01.10.2024 на адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] . Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, із посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в квартирі, площею 42,60 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками вказаної квартири, що підтверджується Повідомленням Хмельницького БТІ № 740108 від 11.05.2023. Разом з тим, із довідки МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» № 541 від 27.08.2024 встановлено, що відповідачі не в повній мірі оплачують спожиті комунальні послуги, що надаються за зазначеною вище адресою (особовий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] ), внаслідок чого у останніх перед МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 13 325,90 грн, що нарахована за період з 01.11.2021 року по 31.07.2024. Вказана сума заборгованості нарахована за надані позивачем житлово-комунальні послуги у встановленому законодавством порядку, однак усупереч вимогам законодавства залишається несплаченою відповідачами. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем МКП «Хмельницьктеплокомуненрго»» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є відносини, які пов`язані із наданням та отриманням послуг із постачання теплової енергії, а також здійснення розрахунків за них (правовідносини з надання послуг). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. У відповідності до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Згідно з п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В силу ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п.п.35-37Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. При цьому, відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. У випадку, що розглядається суд звертає увагу на постанову, винесену Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23, у якій Верховний Суд сформулював правову позицію згідно якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути правовою підставою для звільнення споживача від оплати за спожиті послуги. Водночас, як зазначено Верховним Судом у постанові від 21 квітня 2020 року у справі № 910/7968/19, позивачем повинно бути доведено за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів факт надання послуг, їх обсяг, вартість, а також настання у відповідача строку виконання грошового зобов`язання з оплати таких послуг. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Зважаючи на наведені вище норми законодавства та релевантну судову практику, судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що ним надавалися послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою [ADDRESS] у період з 01.11.2021 року по 31.07.2024. Також доведено, що у період з 01.11.2021 року по 31.07.2024 послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) надавались [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як власникам вищезазначеної квартири, але у зв`язку із несплатою останніми наданих послуг у вказаний період утворилась заборгованість у розмірі 13 325,90 грн. Нарахування за спожиті послуги здійснювались позивачем щомісячними рахунками на підставі показників лічильника споживання теплової енергії. При цьому, суд звертає увагу, що у поданому відповідачем [PERSON] відзиві на позовну заяву, а також представником відповідача у судовому засіданні не оспорюється факт належності відповідачам на праві власності квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідачем осопорюєть законність нарахування вартості спожитих послуг за відсутності підписаного в установленому порядку договору, а також надання послуг неналежної якості. Судом не встановлено в судовому засіданні, а представником відповідача не надано доказів щодо некоректного нарахування обсягу наданих позивачем комунальних послуг, на що відповідач посилається у відзиві, а тому такі твердження [PERSON] та його представника не можуть бути взяті судом до уваги. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час проведення судового розгляду даної справи, позивачем надано суду достатній масив доказів на підтвердження своїх позовних вимог до відповідачів, а саме підтверджено факт надання їм житлово-комунальних послуг у відповідних обсягах та розмір заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Разом з тим, відповідачем будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позову не надано. Суд не бере до уваги витяг з протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 10.07.2024, оскільки за своєю формою указаний документ не відповідає вимогам чинного законодавства, не містить обов`язкових реквізитів, підписів, тощо., а також є неналежним доказом у справі, оскільки не спростовує факт надання послуг позивачем та їх розмір. Копія акту-претензії від 29.08.2024 не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки не охоплює період за який споживач просить стягнути заборгованість. Отже, МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» у визначеному договором порядку виконало свої зобов`язання перед відповідачами щодо постачання теплової енергії, однак відповідачі свої обов`язки щодо оплати спожитих послуг - не виконали. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у суді, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Оскільки позов МКП «Хмельницьктеплокомуненрго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено повністю, з останніх на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 3028,00 грн., у рівних частках, а саме по 1009,33 грн з кожного.

Outcome: approved