Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

03 вересня 2024 року позивач [PERSON] засобами через свого представника адвоката Гуркіна Євгена Валентиновича за допомогою системи «Електронний Суд» звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 826. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони 11 червня 2022 року зареєстрували шлюб між собою, у якому [INFO] народилася спільна донька [PERSON] . Сімейне життя не склалося через відмінність поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. З липня 2024 року сторона проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Ухвалою суду від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначено на 30 вересня 2024 року. 26 вересня 2024 року на адресу суду від представника позивача адвоката Гуркіна Євгена Валентиновича надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд: 1) Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 826; 2) Стягувати з [PERSON] (РНОКПП:: [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви до досягнення дитиною повноліття; 3) Після розірвання шлюбу повернути позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 30 вересня 2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] ,В надійшла заява про розгляд справи за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за його відсутності та визнання позовним вимог у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у справі за наявними матеріалами справи. Фіксування судового засідання у справі не проводилося відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2022 року Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за однією адресою з позивачем. Адреса місця реєстрації відповідача є відмінною від реєстрації місця проживання позивача з малолітньою донькою. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. В частині позовної вимоги щодо розірвання шлюбу: Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Так як позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а в заяві по суті просить суд відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за доцільне відносити дошлюбне прізвище позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 142 ЦПК України, при визнані відповідачем позовних вимог, суд стягує з останнього на користь позивача 50 відсотків від сплаченого нею судового збору за подання позову до суду з одночасним поверненням позивачу 50 відсотків від сплаченого нею судового збору з державного бюджету. В частині позовної вимоги щодо стягнення аліментів: Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. Приписами ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову (26 вересня 2024 року) і до досягнення донькою повноліття. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку судового розгляду, суд стягує з нього 50 відсотків від розміру судового збору. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50 % судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved