Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що вона народилась [INFO] . У свідоцтві про народження її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Однак її батьком насправді був [PERSON] , який помер [INFO] . Відомості про нього не були внесені у свідоцтво про її народження. Відомості про батька були внесені відповідно до ст.135 СК України. Батьки заявниці проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1995 року по 08.05.2013 (день смерті батька). Інших спадкоємців у [PERSON] немає, із заявами про отримання спадщини після його смерті ніхто крім заявниці не звертався. Як зазначає заявниця, у липні 2018 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а у подальшому про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки нею не підтверджено родинний зв`язок з батьком. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що документально підтвердити факт батьківства на даний час неможливо, заявниця просить задовольнити її заяву. Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи те, що заявниця народилась у 1998 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ч. 2 ст. 53 КпШС України. Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ст. 55 КпШС, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. При розгляді цієї справи судом встановлені наступні обставини. Відповідно до\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] \~ [INFO] \~народилась [PERSON] .\~Матір`ю дитини\~зазначено [PERSON] , а батьком - [PERSON] (а.с.11). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00046765005 від 31.08.2024 відомості про батька дитини внесено на підставі частини першої ст.135 СК України (а.с.12-13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). З матеріалів спадкової справи №147/2018, вбачається, що крім [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, заповітів померлий не залишав. Відповідно до довідки Митницької сільської ради Васильківського району Київської області №219 від 25.09.2017 [PERSON] проживає та зареєстрована з 22.05.2015 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Довідкою №66-13/07.01-22 від 28.05.2024 староста села Митниця Обухівського району Київської області підтвердив, що [PERSON] дійсно проживав із [PERSON] за адресою [ADDRESS] однією сім`єю, в них була спільна донька. Покійний [PERSON] визнавав [PERSON] своєю донькою. Вказані факти також підтверджуються наявними доказами по справі, в тому числі родинними фотознімками різних періодів. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] (мати заявниці), [PERSON] (сусідка родини), [PERSON] (племінниця померлого [PERSON] ) підтвердили, що з народження заявниці і до моменту смерті [PERSON] померлий із матір`ю заявниці проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство. [PERSON] завжди визнавав заявницю рідною донькою, приймав участь у її вихованні. Дані покази, на думку суду, є послідовними, сумнівів не викликають, а тому, на думку суду, заслуговують на увагу. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між заявницею та [PERSON] , оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. Згідно із ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved