Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

У лютому 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція», в особі директора Соколова В.О., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» (з 09.11.2021 ТОВ «Ліко-Житлосервіс») перейменовано на ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг. [PERSON] володіє на праві власності машиномісцем № [NUMBER] в підземній автостоянці (паркінгу) Блок А будинку [ADDRESS] . 17.09.2008 між сторонами по справі укладено договір № 18 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території, відповідно до п. 1.1. якого Власник (Відповідач) передає, а Виконавець (Позивач) приймає в обслуговування місце [ADDRESS] , що належить власникові на праві приватної власності. Позивач зазначає, що належним чином виконував і продовжує виконувати умови договору та прийняті на себе зобов`язання по наданню послуг відповідачу. В порушення умов договору, відповідач не виконав прийняті на себе за договором зобов`язання по оплаті спожитих ним послуг, що порушило права та інтереси позивача. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у загальній сумі 3463,00 грн, судові витрати в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2024 відкрито провадження по даній цивільній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За положеннями чинного законодавства України, послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій це житлово-комунальна послуга, яка за функціональним призначенням полягає у виконанні комплексу робіт направлених на задоволення потреб споживача щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлового будинку, а також утримання прилеглої до нього, прибудинкової території. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. 10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (Закон), яким регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: - забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; - інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» на підставі актів прийому-передачі від забудовника ТОВ «ТМО Ліко-Холдинг» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги, тощо. 09.11.2021 року ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування. [PERSON] володіє на праві власності машиномісцем № [NUMBER] в підземній автостоянці (паркінгу) Блок А будинку [ADDRESS] . 17.09.2008 між сторонами по справі укладено договір № 18 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території, відповідно до п. 1.1. якого Власник (Відповідач) передає, а Виконавець (Позивач) приймає в обслуговування місце [ADDRESS] , що належить власникові на праві приватної власності. Відповідно до п. 1.2. договору, Виконавець забезпечує обслуговування стоянки і прилеглої території, зберігання транспортних засобів Власника на стоянці, а Власник оплачує послуги Виконавця з обслуговування Стоянки і бере участь у витратах на їх утримання. Порядок оплати наданих послуг встановлений ст. 4 договору «Сума договору і порядок розрахунків», відповідно до п. 4.1. якої встановлено, що Власник оплачує надані Виконавцем послуги в сумі, що відповідає частці Власника у витратах з утримання і експлуатації Стоянки. На виконання умов договору, у період з травня 2021 по жовтень 2021 Позивачем були надані Відповідачу послуги з обслуговування машиномісця № [NUMBER] на підземній стоянці (паркінгу) житлового будинку [ADDRESS] на загальну суму 4839,00 грн, що не спростовано Відповідачем. Відповідач частково оплатив надані йому послуги в сумі 1376,00 грн. Позивач зазначає, що належним чином виконував і продовжує виконувати умови договору та прийняті на себе зобов`язання по наданню послуг Відповідачу. Позивач забезпечує обслуговування підземної автостоянки власними силами, а також з залученням спеціалізованих підрядних організацій, що не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до 2.2.5 договору, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати платежі на відшкодування витрат з утримання підземної автостоянки. Позивач забезпечив обслуговування підземної автостоянки власними силами, а також з залученням спеціалізованих підрядних організацій. Для виконання зазначених завдань, позивачем укладено відповідні договори з підприємствами-підрядниками щодо постачання електроенергії, технічного обслуговування та ремонту системи протипоженої безпеки, надання послуг зв`язку. Впродовж всього строку дії договору відповідач отримує послуги з обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території, тобто заїжджаючи на машиномісце, виїжджаючи з нього, та залишаючи на машиномісці свій автомобіль споживає ці послуги разом з іншими власниками та користувачами машиномісць в паркінгу. З огляду на період прострочення належної до сплати заборгованості Відповідача з 01 травня 2021 до 31 жовтня 2021 відповідно до розрахунку позовних вимог № 14/1 про нарахування та сплату коштів за надання комунальних послуг та послуг з утримання підземної автостоянки, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, загальна сума боргу становить 3546,74 грн, в тому числі: сума основної заборгованості за договором - 3463,00 грн, сума інфляційного збільшення боргу, нарахована за період з травня 2021 по жовтень 2021 - 62,82 грн, сума 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з травня 2021 по жовтень 2021 - 20,92 грн. Таким чином, в порушення умов договору, Відповідач не виконав прийняті на себе за договором зобов`язання по оплаті спожитих ним послуг. Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Статтею 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно- правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданий Позивачем і не спростований Відповідачем, і задовольняє позовні вимоги. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved