Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 11 липня 2024 року позивачка звернулась з цим позовом, просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 120 412,98 грн. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач не виконує обов`язок покладений на нього рішенням суду по сплаті аліментів на утримання дітей. За період з грудня 2017 року по липень 2024 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 350 727,46 грн. Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ 30 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 28 серпня 2024 року. 28 серпня 2024 року суд відклав розгляд справи з причини першої неявки в судове засідання відповідача. Наступне судове засідання призначено на 25 вересня 2024 року. 25 вересня 2024 року відповідач повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про судове засідання. 25 вересня 2024 року позивачка подала заяву, в якій вона позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Відповідно до частини першої, другої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Системне тлумачення частини четвертої статті 223, частини першої статті 280 ЦПК України свідчить, що вирішення питання щодо проведення заочного розгляду справи належить до дискреційних повноважень суду. 25 вересня 2024 року суд згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи». Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України). ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН Відповідач є батьком неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 06.04.2016 року та серії [NUMBER] від 22.07.2015 року. 17 травня 2017 року рішенням Тетіївського районного суду Київської області у справі №380/619/17 було вирішено стягнути з громадянина [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з усіх видів заробітку (доходу) в розмірі 1/3 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2017 року до повноліття дітей. На підставі виконавчого листа №380/619/17 виданого 17.05.2017 року Тетіївським районним судом Київської області державний виконавець Деснянського районного відділу ДВС міста Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Єльбабаєв Б.Б. відкрив виконавче провадження [NUMBER] (підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року). 05.03.2018 та 01.07.2024 постановами державних виконавців Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) було накладено арешт на все майно боржника - [PERSON] . Сума боргу відповідача зі сплати аліментів складає 350 727,46 грн та охоплює період з грудня 2017 року по липень 2024 року (розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.07.2024). ОЦІНКА СУДУ Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Розглядаючи відповідальність за несплату аліментів, слід зауважити, що в законодавстві передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов`язання із сплати аліментів (статті 196 СК України). Згідно з абзацом першим частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України. Відповідач на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області у справі №380/619/17 має сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей. Заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Звертаючись до суду, позивачка надала розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого загальна сума неустойки (пені) з 2017 по 2024 роки складає 120 412,98 грн. Суд погоджується із розрахунком позивачки, оскільки розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства. Тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved