Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Адвокат Коцюба Н.Я. в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача в користь позивача вартість безпідставно набутого майна в сумі 301\~837,12 грн. Позовні вимоги\~мотивовано тим,\~що весною 2023\~року позивач\~ [PERSON] \~домовився з\~відповідачем [PERSON] \~про продаж\~йому пшениці\~та сої.\~Відповідно до\~усної домовленості\~ [PERSON] \~придбав у\~позивача [PERSON] \~21\~тонну 580\~кг пшениці\~по ціні\~5\~500,00\~грн.\~за 1\~тонну на\~загальну суму\~118\~690,\~00\~грн.\~та 08\~тон 800\~кг сої\~по ціні\~400\~дол.\~США за\~1\~тонну на\~загальну суму\~3\~520\~дол.\~США.\~Пшеницю та\~сою відповідач\~забрав,\~але не\~розрахувався за\~них з\~позивачем,\~надав продавцю\~ [PERSON] \~розписку,\~в якій\~вказав,\~ що\~кошти за\~товар в\~сумі 118\~690,00\~грн.\~за пшеницю\~та 3520,\~00\~дол.\~США за\~сою поверне\~до 01\~червня 2023\~року.\~Проте,\~станом на\~квітень місяць\~2024\~року [PERSON] \~за товар\~не розрахувався\~та кошти,\~згідно терміну\~зазначеного в\~розписці,\~не повернув\~ [PERSON] .\~Позивач звертався\~до відповідача\~з вимогою\~повернути кошти,\~однак \~ [PERSON] \~не повертає\~ні кошти,\~ні придбану\~продукцію.\~Відповідач не\~відповідає на\~телефонні дзвінки\~позивача та\~всіляко ухиляється\~від вчинення\~дій та\~зобов`язань,\~зазначених в\~розписці.\~Позивач вважає,\~що надана\~відповідачем розписка\~не свідчить\~про укладення\~між сторонами\~договору купівлі-продажу,\~а свідчить\~про отримання\~відповідачем зерна,\~його кількість\~та ціну,\~яке він\~зобов`язався повернути,\~однак не\~виконав взятого\~на себе\~зобов`язання.\~На підставі\~статті 1212\~ЦК України,\~просить стягнути\~із [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~вартість безпідставно\~набутого майна\~в сумі\~301\~837,12\~грн,\~виходячи із\~вартості зернової\~продукції,\~відображеної на\~сайті https://tripoli.land/ua, яким відслідковується цінова політика агропродукції в Україні. Згідно даних сайту середня вартість за 1 тонну пшениці на травень місяць 2024 року становить 6 544 грн. за тонну, а вартість сої становить 18 252 грн. за тону. Відповідно вартість 21 580 кг пшениці становить - 141 219,52 грн., а вартість 8 800 кг сої становить 160 617.60 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача [PERSON] адвокат Коцюба Н.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив За змістом розписки без дати, [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий, виданий Тернопільським МУ УДМС 16.01.2016 р., взяв у [PERSON] , жителя [ADDRESS] 580,00 кг пшениці по ціні 5 500,00 грн за 1 тонну на загальну суму 118 690 грн та 8 000,00 кг сої по ціні 400,00 доларів США за 1 тонну, на суму 3 520,00 доларів США. Зобов`язався їх віддати до 01.06.2023 р. Проживає по [ADDRESS] . Звертаючись із позовом до суду, [PERSON] на підставі статті 1212 ЦК України просить стягнути із [PERSON] на свою користь вартість безпідставно набутого майна в сумі 301 837,12 грн., посилаючись на те, що станом на квітень місяць 2024 року [PERSON] не розрахувався за зернову продукцію та кошти, згідно терміну зазначеного в розписці, не повернув [PERSON] . За статтею 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Із наведених правових норм, вбачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала, зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому. Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України, на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала. В пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі №910/3831/22 зазначено, що у статті 1212 ЦК України, врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). У пунктах 6.9, 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 сформульовано правовий висновок, що договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України. Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч.1 ст. 656 ЦК України). Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Правові наслідки недодержання сторонами письмової форми визначені ст. 218 ЦК України. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи вбачається, що весною 2023 року позивачем передано відповідачу 21 580,00 кг пшениці по ціні 5 500,00 грн за 1 тонну на загальну суму 118 690 грн та 8 000,00 кг сої по ціні 400,00 доларів США за 1 тонну, на суму 3 520,00 доларів США, а відповідач зобов`язався їх віддати до 01 червня 2023 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. У постанові Верховного Суду від 29.03.2022 року у справі №296/3518/19 зроблено правовий висновок, який в загальному зводиться до того, що для правильного застосування приписів ст.1212 ЦК України, позивач має довести абсолютну безпідставність набуття коштів відповідачем. В силу вимог ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Суд заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про витребування безпідставно набутого майна шляхом стягнення грошових коштів, до задоволення не підлягає. Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначає, що позивачем не доведено неможливість повернення відповідачем в натурі безпідставно набутого майна. При цьому суд зазначає, що вартість такого майна відшкодовується потерпілому лише у разі неможливості його повернення в натурі, як це передбачено статтею 1213 ЦК України. Крім цього, суд вважає, що позивачем також не доведено безпідставне набуття відповідачем [PERSON] спірного майна, вартість якого він просить йому відшкодувати. За таких обставин позов до задоволення не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed