Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Адвокат Говтвяниця М.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, в якій просить суд встановити факт проживання заявника однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з [INFO] по день смерті [PERSON] . Заяву обґрунтовано наступним. [PERSON] є онуком (рідної по крові) бабусі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), котра перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] у місті Харкові, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) вчинено актовий запис № 8092 від 25 серпня 2022 року До шлюбу бабуся заявника [PERSON] вже мала дитину [PERSON] , [INFO] , котрий, в свою чергу, є батьком заявника. Відповідно до викладене вище, шлюб укладено до народження заявника [INFO] , тому заявник знає свого діда, проживав з ним та вважав його своєю родиною з початку свого життя, з народження [INFO] , та до моменту смерті діда до [INFO] . У померлого [PERSON] не було інших рідних по крові дітей, тому до батька заявника, а потім і до самого [PERSON] він ставився як до рідного сина та до рідного онука відповідно, називав заявника онуком та своїм спадкоємцем. На момент смерті у [PERSON] у власності перебувала 1/3 спільної сумісної частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Факт права власності на майно підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 лютого 1999 року, реєстраційний номер: 1192 та записано в реєстрову книгу за номером: В-44911, іншими співвласниками часток квартир були батько і бабуся заявника в розмірі часток по 1/3 відповідно. Після смерті бабусі [PERSON] став власником 1/3 частки в спільній сумісній власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфоровою М.А. від 22 листопада 2021 року, батько заявника та дід відмовились від своїх часток на користь [PERSON] . Після смерті свого діда заявник у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса для вступу у спадщину, пояснивши, що протягом останніх 34 років постійно однією родиною проживав з померлим [PERSON] , проте, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфоровою М.А. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 47/02-14 від 26 квітня 2023 року з причини не надання заявником документів, які підтвердили б факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом останніх п`яти років, та роз`яснено зміст положень статті 1264 ЦК України, відповідно до яких у четвергу чергу спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Представник заявника зазначає, що встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення питання про наявність права у заявника на спадкування як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року заяву прийнято до розгляду у порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року заяву залишено без розгляду з підстав наявності спору про право, та необхідності вирішення вимог в межах позовного провадження. Постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2024 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2023 року про залишення заяви [PERSON] без розгляду скасовано з підстав передчасності, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2024 року клопотання представника заявника по справі за заявою представника [PERSON] \~ адвоката\~Говтвяниці М.В., задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфорової М.А. копію спадкової справи № 1/2023 від 26 квітня 2023 року, зведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Копія витребуваної спадкової справи надійшла до суду засобами поштового зв`язку 05 серпня 2024 року. 01 жовтня 2024 року представник заявника адвокат Мамницька А.В. через канцелярію суду подала заяву про розгляд заяви про встановлення факту без участі заявника та його представника. Заінтересована особа: Харківська міська рада, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином електронними засобами повідомлення (судового виклику) з використанням електронного кабінету. Докази належного повідомлення заінтересованої особи містяться в матеріалах справи. Технічна фіксація судового розгляду не здійснювалась на підставі положень статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Згідно\~з ч. 3 ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності (диспозитивності) сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом вбачається та підтверджено наявними у справі доказами, що померлий [PERSON] (спадкодавець) це чоловік покійної бабусі заявника [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яка до шлюбу мала дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , котрий, в свою чергу, є батьком заявника відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до викладене вище, шлюб між спадкодавцем [PERSON] та бабусею заявника [PERSON] укладено до народження заявника [INFO] . На момент смерті у [PERSON] у власності перебувала 1/3 спільної сумісної частки квартири [ADDRESS] . Факт права власності на майно підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 лютого 1999 року, реєстраційний номер: [NUMBER] та записано в реєстрову книгу за номером: В-44911, іншими співвласниками часток квартир були батько та бабуся заявника в розмірі часток по 1/3 відповідно. Після смерті бабусі [PERSON] (заявник) став власником 1/3 частки в спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] , даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфоровою М.А. від 22 листопада 2021 року, батько заявника та дід відмовились від своїх часток на користь [PERSON] . Враховуючи зазначене вище, заявник має право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Надалі, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфоровою М.А. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 47/02-14 від 26 квітня 2023 року з причини не надання заявником документів, які підтвердили б факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом останніх п`яти років, та роз`яснено зміст положень статті 1264 ЦК України, відповідно до яких у четверту чергу спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. На підтвердження факту спільного проживання судом враховано факт реєстрації [PERSON] та [PERSON] за однією адресою, а саме: [ADDRESS] починаючи з 04 вересня 2013 року відповідно до копії 12-ї сторінки паспорту заявника серії [NUMBER] . Крім того, суду надано докази укладення заявником угод з компанією, що надає послуги доглядальниць, у зв`язку з виниклими проблемами спадкодавця [PERSON] зі здоров`ям, що підтверджується угодою № 8732 від 21 липня 2022 року та угодою № 8814 від 09 серпня 2022 року. Також судом враховано та надано оцінку підтвердженням виконання даних угод, а саме: квитанції про сплату, платником яких зазначено [PERSON] . Згідно з ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК). Строк, визначений\~ст. 1270 ЦК України\~в такому випадку застосовується для відмови від спадщини, а не для її прийняття. В свою чергу, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті\~1268, статтях\~1269,\~1270 ЦК України. Згідно з частиною першою\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Згідно з пп. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, законодавець в означеній ситуації висунув вимогу про обов`язковість і постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. За змістом норм\~статей 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Підпунктом 4.11 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. У відповідності до п.п. 3.21, 3.22. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідний висновок викладений у постанові Верховного суд від 12 квітня 2022 року у справі № 175/2730/20 провадження № 61-19265св21). Отже, позивачам (заявникам), після встановлення судом факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, достатньо подати нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, а не заяву про прийняття спадщини (адже вони її фактично прийняли відповідно до норм ст.\~1268,\~1270 ЦК), тому встановлення їм судом додаткового строку на прийняття спадщини не є необхідним. Відповідний висновок викладений і в постанові Верховний Суду від 14 квітня 2021 року у цивільній справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21) Згідно з частиною шостою\~статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~постанова нотаріуса\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~від 26\~квітня 2023\~року № 47/02-14 видана на підставі того, що заявник не надав документів, які підтвердили б факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом останніх п`яти років до моменту відкриття спадщини. З наданих доказів суд дійшов висновку, що заявник проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, починаючи від дня реєстрації місця проживання з 04 вересня 2013 року. Доказів проживання заявника разом зі спадкодавцем з моменту народження [PERSON] з 08 березня 1988 року до 04 вересня 2013 року, відповідно, суду не надано. Отже, зважаючи на викладене вище, заява підлягає частковому задоволенню, адже [PERSON] підтверджено факт спільного проживання з [PERSON] з 04 вересня 2013 року до моменту смерті останнього [INFO] .

Outcome: partial