Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом щодо визнання права власності на самочинно збудовані та реконструйовані об`єкти нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 1/100 частин промислових споруд по [ADDRESS] . В період із 2018 по 2020р. позивач здійснив реконструкцію належних йому будівель, а саме реконструкцію складу (літ. Ж-1) - 45,3 кв.м. за рахунок добудови приміщення тамбуру № [NUMBER] (літ. Ж) - 6,3 кв.м. та кабінет № 4 (літ. «Ж») - 14,5 кв.м. Всього площа реконструкція із самочинними прибудовами складає 66,1 кв.м. А також нове будівництво майстерень (літ. Р-1) - 66, 3 кв.м. та 65,3 кв.м., разом - 131,6 кв.м. Нове будівництво вбиральні (літ. Т-1) - 1,3 кв.м. Загальна площа реконструйованої будівлі та самочинного будівництва (літ. Ж-1, літ. Ж, літ. Р-1, літ. Т-1) складає 199 кв.м. Згідно проведеної технічної інвентаризації проведеної ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 18.02.2020р. вказане будівництво визнано самочинним. Оскільки вказане будівництво здійснювалось у відповідності до державних будівельних норм,позивач просить суд визнати право власності на самочинно збудовані та реконструйовані об`єкти, які знаходяться в [ADDRESS] , а саме: реконструйований склад (літ. Ж-1) - 45,3 кв.м. за прибудованим приміщення тамбуру № 3 (літ. Ж) - 6,3 кв.м. та кабінету № 4 (літ. «Ж») - 14,5 кв.м., майстерені (літ. Р-1) - 66, 3 кв.м. та 65,3 кв.м., вбиральні (літ. Т-1) - 1,3 кв.м. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави суду від 28.11.2023р року було відкрито загальне позовне провадження по справі. Згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.04.2024р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився будучи повідомленим про дату і час судового засідання. Представник позивача адвокат Бибик В.А. не з`явився надавши суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник відповідача,Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій вони просять розглядати без їх участі. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 14.10.2005р. є власником 1/100 частини промислових споруд по [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами виготовленого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 18.02.2020р. при проведенні технічної інвентаризації наявна примітка щодо ненадання документів, що дають право на виконання будівельних робіт або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме: прибудова літ. «Ж»: приміщення - тамбур №3 пл.6,3 кв.м., кабінет №4 пл. 14,5 кв.м., до складу літ. «Ж-1». А також майстерня літ. «Р-1», вбиральня літ. «Т-1». Згідно Звіту № 801-59 про проведення технічного обстеження за результатами проведення технічного обстеження об`єкту реконструкції встановлено можливість надійної і безпечної експлуатації об`єкта самочинної реконструкції та будівництва по [ADDRESS] , виконаного [PERSON] . Відповідно до Договору оренди землі від 15.09.2023р. укладеного між Полтавською міською радою та [PERSON] в користування позивача надано земельну ділянку пл..0,3756 га. - для експлуатації та обслуговування промислових будівель з кадастровим номером 5310137000:19:003:1012. Також з згідно вказаного Договору оренди землі в користування [PERSON] передано земельну ділянку пл.. 0,2613 га. «для експлуатації та обслуговування території проїзду спільного користування» з кадастровим номером 5310137000:19:003:0174. Договір зареєстрований у виконавчому комітеті Полтавської міської ради, про що у книзі реєстрації записів договорів оренди землі вчинено запис № 19-п від 10.10.2023р. Згідно листа Управління з питань містобудування та Архітектури № 01-02-01-15/137 від 07.07.2020р. та приєднаним витягом із Протоколу №ПР№ 01.3/04 від 06.07.2020р. «Засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтаві» було погоджено узаконення прибудови по [ADDRESS] виконаного [PERSON] у встановленому законом порядку і рекомендовано вирішувати вказане питання в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна). За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва ( реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Наведений висновок узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04 червня 2018 року у справі № 640/13030/16-ц (провадження № 61-1073св17) та від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17 (провадження № 61-39346св18). Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися органами державного архітектурно-будівельного контролю. Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити , що згідно Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року за № 158, зареєстрованого в МЮ України 28.08.2018 року за № 976/32428 Отже самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності. Верховний Суд України у постанові від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 сформулював правову позицію згідно з якою у розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. При цьому в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 Верховний Суд зауважив, що норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик. Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц звернуто увагу на те, що внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції об`єкт нерухомого майна втрачає тотожність із тим, на який власником було отримано право власності. Матеріали справи не містять даних на підтвердження факту звернення позивача до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкту до експлуатації у встановленому законом порядку. Інформація про наявність дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкту та вводу його до експлуатації у встановленому законодавством порядку відсутні. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed