Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

В червні 2024 року акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом, в котрому просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами: 1) № 200913497501 від 16.11.2017, яка становить 74216,36 грн. та складається з: 46789,78 грн. борг за кредитом, 27426,58 грн. заборгованість за процентами; 2) № 1001327121901 від 05.06.2019, яка становить 79262,12 грн. та складається з: 47785,04 грн. борг за кредитом, 22,58 грн. заборгованість за процентами, 31454,50 грн. заборгованість за комісією; також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 16.11.2017 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено договір № 200913497501, за умовами якого останній було видано кредитну карту з кредитним\~лімітом 49400 грн. Також 05.06.2019 між ними укладено договір № 1001327121901, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 50000 грн. Відповідачка свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30.04.2024 загальний розмір заборгованості перед банком складає 153478,48 грн., яку позивач просив стягнути з [PERSON] . Відповідно до ухвали судді від 11.07.2024 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копії позовної заяви з додатками [PERSON] направлено позивачем 15.06.2024 цінним листом. Копію ухвали про відкриття провадження відповідачці судом направлено за зареєстрованою адресою місця проживання, однак згідно відмітки відділення Укрпошти від 21.07.2024 адресат відсутня за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 16.11.2017 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] підписано заяву № 200913497501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідачка просить відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку, встановити кредитний ліміт у сумі 30000 грн., строком на 12 місяців, процентна ставка 49% річних, тип фіксована, реальна річна процентна ставка 59,59 %. 16.11.2017 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, де останній надана повна інформація щодо умов кредитування. Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту за даним договором відповідачці 16.11.2017 було встановлено кредитний ліміт у сумі 30000 грн., який неодноразово збільшувався 13.03.2018, 12.07.2018, 14.11.2018, 15.03.2019 та в результаті становив 49400 грн. Також 05.06.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви № 1001327121901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідачка просить надати їй споживчий кредит на загальні споживчі цілі в сумі 50000 грн., строком на 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01% річних, тип фіксована, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99%. 05.06.2019 сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, де останній надана повна інформація щодо умов кредитування. Згідно платіжної інструкції № TR.35599808.47725.8810 від 05.06.2019 АТ «ПУМБ» здійснило перерахування отримувачу [PERSON] кредитних коштів за договором № 1001327121901 від 05.06.2019 в сумі 50000 грн. При цьому, у обох заявах на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вказано, що [PERSON] підписанням цієї заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах. З виписок по особовому рахунку [PERSON] за період з 16.11.2017 по 30.04.2024 та з 05.06.2019 року по 30.04.2024 вбачається, що кредитні кошти від АТ «ПУМБ» за вказаними вище кредитними договорами вона отримувала та користувалася ними. Отже, АТ «ПУМБ» виконало свої зобов`язання перед позичальником, надавши їй кредити в обумовлених кредитними договорами розмірах. Однак [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконала і не повернула кредити та платежі за користування кредитними коштами у визначений строк та розмірах, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до розрахунків заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ»\~станом на 30.04.2024 за кредитними договорами: № 200913497501 від 16.11.2017 складає 74216,36 грн., з яких: 46789,78 грн. борг за кредитом, 27426,58 грн. заборгованість за процентами; № 1001327121901 від 05.06.2019 складає 79262,12 грн., з яких: 47785,04 грн. борг за кредитом, 22,58 грн. заборгованість за процентами, 31454,50 грн. заборгованість за комісією. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх кредитних зобов`язань, АТ «ПУМБ» 01.05.2024 на адресу боржниці\~направлено письмову вимогу (повідомлення) про повернення протягом 30 днів з моменту отримання листа кредитних коштів, процентів за користування кредитом, комісії банку в загальному розмірі 153478,48 грн., однак [PERSON] кошти не сплатила, відповіді банку не надала. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч.1\~ст.598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У ч.1\~ст.599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.ст.626,\~627 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як зазначено у ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Згідно з ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у ч.1\~ст.1048 ЦК України, норми якої в силу ч.2\~ст.1054 ЦК України\~поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. В силу\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч.2). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір є двосторонньою угодою і має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит (певну грошову суму) та набуває право вимоги на повернення наданих грошових коштів і сплати процентів, а позичальник несе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту і сплати процентів. Тобто, кредитний договір є відплатним, тому позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідачка не надала суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитними договорами, яка складається з тіла кредиту та процентів у зазначених вище розмірах. Щодо вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідачки заборгованості по комісії за кредитним договором № 1001327121901 від 05.06.2019, суд зазначає наступне. Частинами першою, другою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка діяла із 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що умови кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99% є нікчемними, оскільки встановлення таких платежів прямо заборонено законом (частина четверта статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення кредитного договору). З урахуванням викладеного, відсутні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за комісією у розмірі 31454,50 грн. В силу вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 79,51%, з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1926,05 грн.

Outcome: partial