Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

05 грудня 2023 року позивач [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та стягнення з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь [PERSON] , матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.08.2023 року у розмірі 94766,29 грн. матеріальної шкоди, а також витрати за виконання висновку транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 5000,00 гривень та стягнення моральної шкоди у розмірі 5% від суми загальної шкоди, що становить 5288,31 грн. і стягнення витрат судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 гривен та судового збору у розмірі 1110 гривень 54 копійок . Позов обґрунтовує тим, що 25 серпня 2023 року у місті Одесі на площі 10 Квітня відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керуючи тролейбусом «Trolza», н/з [NUMBER] , який належить на праві господарського відання Комунальному підприємству «Одесміськелектротранс», під час об`їзду транспортного засобу «Toyota Rav4», в/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд. Внаслідок даної ДТП позивачу було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія тролейбуса «Trolza», н/з 3016трамвая на час настання дорожньо-транспортної пригоди (далі\~ДТП) не була застрахована, \~ а водій тролейбуса «Trolza» [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, тому відповідач КП «Одесміськелектротранс» у відповідності до\~ст. 1172 ЦК України\~має відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Крім того, як зазначено у позові, позивач звертався за юридичною допомогою під час розгляду адміністративної справи №522/17423/23 від 25 вересня 2023 року в суді щодо ДТП, яка мала місце 25 серпня 2023 року, в результаті чого транспортний засіб позивача був пошкоджений і позивачем були оплачені адвокатські послуги в сумі 6 000грн. Також при подачі даного цивільного позову та розглядом справи між адвокатом та потерпілою стороною було укладено договір про надання юридичних послуг та встановлено ціну за послуги в сумі 2000 грн., тобто загальну суму позивач сплатив 8000грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб автомобіль «Toyota Rav4», державний знак [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] зазнав значних механічних пошкоджень, а позивачу заподіяно майнова та моральна шкода. Постановою Приморського районного суду міста Одеси по справі №522/17423/23 від 25 вересня 2023 року водій тролейбуса «Trolza» [PERSON] було визнано винним за\~ст.124\~КУпАП \~та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу. [PERSON] в судовому засіданні визнав провину у скоєному правопорушенні. Постанова Приморського районного суду міста Одеси по справі №522/17423/23 від 25 вересня 2023 року набрала законної сили. 09 жовтня 2023 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування вартості відновлюваного ремонту автомобіля «ToyotaRav4», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП на суму 94766,29 грн., витрат за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження транспортного засобу «ToyotaRav4» на суму 5000 грн.(п`ять тисяч грн.), витрати за надання правничої допомоги на суму 6000,00 грн.( шість тисяч грн. 00 коп.) та моральної шкоди у розмірі 5% від суми загальної шкоди, що становить 5288,31 грн. (п`ять тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 31 коп.). Листом від 27.10.2023 року за № 019/2-133 КП «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС» відмовлено [PERSON] у відшкодування шкоди завданої його працівником внаслідок ДТП, а кошти не були сплачені. Тому позивач звернувся з позовом до суду. 13.12.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 19.01.2024 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.08.2023 року у розмірі 185\~782 (сто вісімдесят п`ять сімсот вісімдесят дві) гривень 12 коп., витрати за виконання висновку транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 5000,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 5% від суми загальної шкоди, що становить 9 839, 10 грн. (дев`ять тисяч вісімсот тридцять дев`ять грн. 10 коп.), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 гривен (шість тисяч гривен 00 копійок) та судові витрати у розмірі 2066 гривень 21 копійок. 20.03.2024 року від позивача до суду надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень. 20.03.2024 року від представника відповідача КП\~«Одесміськелектротранс» адвоката Зуєвої І.І.\~ до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому просили в позові відмовити в повному обсязі. Відповідно до вказаного відзиву відповідач не визнає позовні вимоги про стягнення з нього вартості відновлювального ремонту в розмірі 185\~782 гривень 12 коп., вважає, що таке стягнення не узгоджується з діючим законодавством. 10.04.2024 року від представника позивача [PERSON] адвоката Корнілової Л.І. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідачем у порушення ст. ст.\~81,178 ЦПК України\~не вказано заперечення щодо наведених позивачем обставин у позові та правових підстав позову з яким позивач не погоджується із посиланням на відповідні докази та норми права та не надано жодного доказу в обґрунтування своїх тверджень. Представник позивача зазначила, що особа відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації, при цьому, зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодування збитків), тому оскільки водій тролейбуса «Trolza» [PERSON] знаходився на час дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах з відповідачем, то саме Комунальне підприємство «Одесміськелектротранс» у відповідності до\~ст.1172 ЦК України\~має відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Ухвалою суду від 24.04.2024 року задоволено клопотання та витребувано від КП\~«Одесміськелектротранс» відомості та документи щодо працевлаштування [PERSON] на посаді водія. 24.05.2024 року з КП\~«Одесміськелектротранс» до суду надійшов лист від 17.07.2024 року за № 019/2-955 разом з копією наказу від 12.07.2011 року за №108 та довідкою з відділу кадрів від 15.05.2024 року за №40 з повідомленням, про прийняття на роботу [PERSON] на посаді водія тролейбуса 3-го класу з 12.07.2011 року по теперішній час. 10.09.2024 року та 26.09.2024 року до суду від представника позивача надійшли клопотання про долучення доказів. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Корнілова Л.І. позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримали та просили задовольнити з урахуванням наданих ними пояснень. Представник відповідача КП «ОМЕТ»\~Зуєва І.І. у судовому засіданні підтримала наданий суду відзив, також пояснила, що цивільно-правова відповідальність водія тролейбуса «Trolza», н/з [NUMBER] на час настання ДТП не була застрахована, не заперечувала проти вартості матеріального збитку у розмірі 58033,34 гривні, заперечувала проти збільшення розмиру позовних вимог та проти вимог щодо відшкодування моральної шкоди, вважає її недоведеною. Третя особа[PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 серпня 2023 року о 08:35 годин в м. Одеса на площі 10 Квітня сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій тролейбуса «Trolza», н/з 3016 [PERSON] , який є працівником КП\~«Одесміськелектротранс», під час об`їзду транспортного засобу «Toyota Rav4», в/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на транспортний засіб, який належить позивачу на праві приватної власності («Toyota Rav4», в/н [NUMBER] ). Вказаний факт встановлений Постановою Приморського районного суду міста Одеси по справі №522/17423/23 від 25 вересня 2023 року якою також [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. [PERSON] в судове засідання визнав провину у скоєному правопорушенні. Постанова Приморського районного суду міста Одеси по справі №522/17423/23 від 25 вересня 2023 року набрала законної сили. Внаслідок даної ДТП позивачу було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, водій [PERSON] керуючи тролейбусом «Trolza» на час дорожньо-транспортної пригоди від 25.08.2023 року перебував у трудових відносинах з КП «Одесміськелетротранс». Цивільно-правова відповідальність водія тролейбуса «Trolza», н/з [NUMBER] на час настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Так, відповідно до наказу КП\~«Одесміськелектротранс» від 12.07.2011 року за №108 та довідки з відділу кадрів від 15.05.2024 року за №40, [PERSON] прийнятий на роботу на посаду водія тролейбуса 3-го класу з 12.07.2011 року та працює по теперішній час. Відповідно до п. 5.2. статуту КП\~«Одесміськелектротранс» майно підприємства є власністю територіальної громади м. Одеса і закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Це майно складається з основних фондів та обігових коштів, а також цінностей, вартість яких відображається на самостійному балансі підприємства. 09 жовтня 2023 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування вартості відновлюваного ремонту автомобіля «ToyotaRav4», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, на яку «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС» було надано відповідь від 27.10.2023 року за № 019/2-133 про відмову у відшкодування завданої шкоди. Висновком судового експерта [PERSON] №195-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу «Toyota Rav4», реєстраційний номер [NUMBER] від 19 вересня 2023 року та ремонтної калькуляції, що додається до висновку, проведеного на замовлення адвоката Корнілова В.В. в інтересах [PERSON] , вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota Rav4», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 25.08.2023 року, визначається рівною 94766,29 грн. (Дев`яносто чотири тисячі сімсот шістдесят шість гривень 29 коп.), матеріальний збиток, завданого власнику автомобіля «Toyota Rav4» [NUMBER] , становить 58033, 34 гривень. У зв`язку із вказаним позивач поніс витрати на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження №195-23 від 19 вересня 2023 року у розмірі 5000, 00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3181504746.1 від 05.09.2023 року. В матеріалах справи міститься ремонтна калькуляція від 08.01.204 року (рахунок №151) складена ТОВ «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект»», відповідно до якої загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Rav4», реєстраційний номер [NUMBER] , завданого позивачу вказаного автомобіля в результаті його пошкодження ДТП становить 185\~782 гривень 12 коп. Відповідно до роз`яснень, які надані у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України). У відповідності до ч. 1\~ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За частиною 1 статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позиція відповідача відповідно до наданого відзиву зводилась виключно до того, що відповідач не згоден з розміром шкоди яка заподіяна ДТП. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з\~матеріалами справи транспортний засіб\~ відповідача тролейбус «Trolza» не застрахований, а згідно Закону №\~1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» коефіцієнт фізичного зносу при розрахунку розміру збитку застосовує лише страхова компанія, а оскільки водій, який на відповідній правовій підставі керував тролейбусом, який перебуває у володінні роботодавця, тому саме відповідач як користувач транспортного засобу має нести обов`язок з відшкодування шкоди, завданої її працівником. За правилом передбаченим частиною 1 статті 1166 ЦК України, завдана шкода майну позивача, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, оплачується винуватцем ДТП. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові по справі №755/7666/19 від 15.10.2020. У постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15-ц, зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Одеський апеляційний суд у постанові 30.01.2020 року по справі №520/11086/18 вказав, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад автомобіля), були застосовані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації, при цьому, зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодування збитків). Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13), від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, справа № 426/16825/16-ц, провадження № 14-497цс18. Водночас, слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 94766,29 гривень та витрати на оплату за складання експертного висновку у сумі 5000,00 гривень, так як є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача стороною відповідача не надано. Що стосується вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, то вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, позивач зазнав переживань та хвилювань з приводу пошкодження належного йому майна, що негативно вплинуло на його здоров`я та спричинило душевні страждання. Заподіяна моральна шкода, спричинила порушення звичайного укладу життя позивача. Також позивач був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, та змушений тривалий час користуватись та витрачати додатковий час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, оскільки позивач [PERSON] є лікарем-офтальмологом вищої категорії, доктор медичних наук, професор, працює завідувачем відділу офтальмоонкології в ДП "Інститут очних хвороб та тканинної терапії ім. В.П.Філатова". Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача та суб`єктивне відношення до вчиненого відповідача, те, що ці страждання спричинено не умисно, а також вищевказані обставини, досліджені в судовому засіданні, і встановлює його в сумі 5000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Положеннями\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі\~\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до платіжної інструкції №0.0.3181504746.1 від 05.09.2023 року позивачем було сплачено 5000,00 гривень за послуги складання експертного транспортно-товарознавчого дослідження вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспорту після аварійного пошкодження автомобіля «Toyota Rav4», реєстраційний номер [NUMBER] від 19.09.2024 року №195-23 експертом Крутих Є.О. У відповідності до ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1110 гривень 54 копійок витрат по сплаті судового збору та 5000,00 гривень витрат на проведення експертизи. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Так, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу, звернувшись до адвоката Корнілової В.В., що підтверджуються копією договору про надання правничої допомоги № 07/23 від 25.08.2023 року, копією Акту виконаних робіт №07/23/1 про надання послуг від 04.10.23 року до договору про надання правничої допомоги на суму 6000 гривень, рахунок-фактурою №07/23/1 від 04.10.23 року, копією платіжної інструкції №0.0.3231911368.1 від 04.10.2023 року, що підтверджено документально. 16.01.2024 року укладено з адвокатом Корніловою Л.І. договір про надання правничої допомоги та за послуги позивачем сплачено 2000,00 гривень. На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу надано: детальний опис робіт від 13.02.2024 року (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги [PERSON] в рамках цивільної справи №522/23341/23 за позовом [PERSON] до КП «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС» про відшкодування майнової та моральної шкоди, Акт здавання-приймання наданих послуг від 13.02.2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги в рамках цивільної справи №522/23341/23 за позовом [PERSON] до КП «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС» про відшкодування майнової та моральної шкоди, рахунок-фактура № б/н від 13.02.2024 року; платіжний документ про оплату послуг у розмірі 2000, 00 гривень, а тому вимоги позивача про стягнення цих витрат є обґрунтованими. Суд звертає увагу на п.53 Додаткової постанови від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, в якій Велика Палата Верховного суду зазначила, що вимога ч.8\~ст. 141 ЦПК України\~щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватись і до справ, що розглядаються в спрощеному позовному провадженні, де судові дебати відсутні. З огляду на викладене вимоги представника позивача і в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, доведеним і підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу, відповідають орієнтованому розміру судових витрат визначених у позовній заяві, встановлені договором про надання правової допомоги та її додаткам, розмір таких витрат узгоджений сторонами договору про надання правової допомоги, понесені витрати відповідають складності справи та обраному способу захисту порушеного права позивача, існуючий детальний опис виконаних робіт та акти про прийняття даних робіт свідчать про належне виконання адвокатами умов угоди про надання правової допомоги позивачу, а тому зазначені вимоги позивача і в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, є такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial