Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

26 серпня 2024 року представниця позивачки [PERSON] - адвокат Юрченко Аліна Валентинівна від імені та в інтересах позивачки звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що позивачкою та відповідачем було укладено шлюб 16 жовтня 1985 року, який потім 15 липня 2005 року було розірвано. 14 грудня 2016 року між сторонами повторно зареєстровано шлюбні відносини, які фактично з червня 2024 року припинені, сторони спільного господарства не ведуть, подружнє життя між ними не склалось внаслідок відсутності між ними взаєморозуміння та довіри. Від шлюбу мають дітей, які є повнолітніми. Проте відповідач категорично відмовляється розривати шлюб через органи ДРАЦС. З метою запобігання у майбутньому спору про поділ спільного сумісного майна сторонами укладено шлюбний договір. Також, просила суд після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] » та судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивачку. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 вересня 2024 року до канцелярії суду представницею позивачки подано клопотання про розгляд справи без участі позивачки та її представниці (а.с. 32). Позивачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду (а.с. 34). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду (а.с. 35), відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань не подав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 14 грудня 2016 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб у Козельщинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 33, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 14 грудня 2016 року серії [NUMBER] (а.с. 12). Спір про поділ майна між сторонами відсутній, що підтверджується копією шлюбного договору (а.с.13-14). Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивачки, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки суд вважає, що останній необхідно після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 1). З врахуванням того, що позивачка просила суд судові витрати покласти на неї, суд уважає за можливе не стягувати судові витрати у вигляді судового збору з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved