Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 28 листопада 2022 року № 6141180, яка станом на 17.05.2024 року становить 52 238 грн., з яких 20 000 грн. - заборгованість за кредитом, 32 238 грн. - заборгованість за нарахованими процентами (за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 28.11.2022 року по 17.02.2023 року). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 28.11.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №6141180 про надання споживчого кредиту у розмірі 20 000 грн. строком на 357 днів, шляхом переказу на його платіжну картку [NUMBER] , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Зазначений договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Вказав, що кредитні кошти були перераховані відповідачу 28.11.2022 року на платіжну картку [NUMBER] емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». В подальшому, 26.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 року, відповідно до умов якого право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 6141180 від 28.11.2022 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно ч.2 ст.247 ЦПК Україн, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослiдивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту від 28 листопада 2022 року № 6141180, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн. строком на 357 днів шляхом перерахунку на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування (п.1.3, 1.4, 1.5.1 договору). Згідно із п.4.4,5.1 зазначеного [PERSON] зобов"язався у встановлений законом строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором, відповідно до графіку платежів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Зазначений договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Свої зобов"язання за кредитним договором позивач виконав повністю, що підтверджується інформацією АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" від 17 вересня 2024 року № БТ/5458, згідно із якою на емітовану вказаним банком карту [PERSON] 28 листопада 2022 року було зараховано 20000 грн. 26.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 року, відповідно до умов якого право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 6141180 від 28.11.2022 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Відповідач своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору не повернув, що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 17.05.2024 року становить 52 238,00 грн., з яких 20 000 грн. - заборгованість за кредитом, 32 238 грн. - заборгованість за нарахованими процентами (за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 28.11.2022 року по 17.02.2023 року). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із 526, ч.2 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статтей 610,611,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості, що становить 52 238,00 грн. Відповідачем не подано до суду доказів на спростування доводів позивача, а судом таких доказів встановлено не було, а тому позовні підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2422.20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 858 від 16 травня 2024 року, а тому з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, з договору про надання юридичних послуг № 22/04/2024 від 22 квітня 2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» уклало договір про надання юридичних послуг з адвокатом Дідухом Є.О. Згідно з п. 1.1 договору про надання юридичних послуг замовник доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Також надання позивачу адвокатом Дідухом Є.О. професійної правової допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується копією довіреності від 24 квітня 2024 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5972/10. Відповідно до п.2.3,3.1,4.1 договору замовник зобов"язався оплачувати послуги у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги після підписання акту приймання передачі наданих послуг. Згідно із актом приймання-передачі наданих послуг № 28 до договору про надання юридичних послуг № 22/04/2024 від 22 квітня 2024 року сторони підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 5000 грн, зокрема: підготовку позовної заяви про стягнення із [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 28 листопада 2022 року № 6141180. Суд враховує, що відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим суд приймає до уваги незначну складність та характер даної справи, сталу судову практику з розгляду справ даної категорії, невеликий обсяг наданих суду доказів, відсутність значної кількості процесуальних документів, поданих під час розгляду даної справи. При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн., які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved