Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 27.07.1997 вона уклала шлюб з [PERSON] у Чаплинській сільській раді Лисянського району Черкаської області. Від цього шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Причиною її наміру розірвати шлюб вказує те, що починаючи з січня 2015 року відносини між нею та відповідачем зіпсувалися, зникли почуття любові та взаємоповаги, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та спричиняло сварки і несприятливу атмосферу для продовження відносин. У зв`язку з цим були припинені фактичні шлюбні стосунки між сторонами. Позивачка вказує, що не проживає з відповідачем із січня 2015 року. Неодноразові спроби примиритися до позитивного результату не призвели. Примирення між ними неможливе. На підставі цього просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем. 25.06.2024 суд постановив ухвалу, якою залишив позовну заяву без руху та надав позивачці десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення вказаних у ній недоліків (а.с.22, 23). 16.07.2024 протягом визначеного судом строку засобами поштового зв`язку від позивачки надійшли матеріали на усунення недоліків позовної заяви з додатками (а.с.30-33). Того ж дня, 16.07.2024 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 03.09.2024 /з урахуванням вибуття судді у щорічну відпустку у період з 29.07.2024 по 30.08.2024/ (а.с.34-36), яке в подальшому було відкладено на 13.09.2024 та 26.09.2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача (а.с. 43, 49). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства. У прохальній частині позовної заяви викладено клопотання позивачки про розгляд цієї справи без її участі (а.с.32). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства: судову повістку про виклик в судове засідання на 26.09.2024 отримав особисто 19.09.2024 (а.с. 53, 54). Крім того, СМС-повідомлення про виклик відповідача в судове засідання на 26.09.2024 було завчасно доставлено на номер його мобільного телефону, вказаний у позовній заяві (а.с.2, 52). Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] відповідач [PERSON] не подав. Стаття 280\~ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не висловлювала заперечень щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення її заочного розгляду. Ухвалою суду від 26.09.2024, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 27 липня 1997 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Чаплинській сільській раді Лисянського району Черкаської області, актовий запис № 2, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Місце проживання сторін зареєстроване за різними адресами (а.с.5, 6 на звороті, 19). Відповідно до ст.\~1\~Сімейного Кодексу\~України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. За змістом положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не подав своїх заперечень щодо цих вимог. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем, про що чітко вказала у своєму позові. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно з положеннями частини третьої та четвертої ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Судом установлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сторін є фактичне припинення існування їхньої сім`ї внаслідок відсутності порозуміння, любові і поваги одне до одного. Спільне життя сторін у справі не склалося та припинено, збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст.\~114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що ця позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, їхні особисті та майнові права не будуть порушені після розірвання шлюбу, а тому шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати\~складаються із\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. За положенням ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~при повному задоволенні позову з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~211,20 гривень, сплата якого документально підтверджена (а.с.1). Враховуючи наведене та

Outcome: approved