Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

І. Стислий виклад обставин. 01.08.2024 року до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожитий газ, що виникла за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 по 01.05.2022. Справа за підсудністю перебувала в провадженні Широківського районного суду Дніпропетровської області та була передана на підставі ч. 4 ст. 31 ЦПК України за Розпорядженням в.о. голови суду Ольги Шевченко. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~05.02.2024 представник позивача звернулась до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з вказаною позовною заявою. 21.02.2024 ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області матеріали позовної заяви були передані за підсудністю до Широківського районного суду Дніпропетровської області. 27.03.2024 ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області провадження у справі було відкрито. 29.07.2024 справу було передано Інгулецькому районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за Розпорядженням в.о. голови суду Ольги Шевченко. \~ \~ \~ \~06.08.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області справу було прийнято до свого провадження. 03.10.2024 до суду надійшла заява відповідача з проханням долучити до матеріалів справи довідку про відсутність заборгованості з НАК «Нафтогаз». Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок невиконання останнім зобов`язань щодо оплати комунальних послуг. Судом встановлено існування договірних відносин між позивачем і відповідачем, що не оспорювалось останнім. Так, договір між позивачем та відповідачем укладений за типовою формою в результаті його акцептування відповідачем, шляхом вчинення конклюдентних дій дій, спрямованих на погодження умов договору (споживання відповідачем природного газу і відповідно часткової оплати). Відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, речові права на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані на ім`я [PERSON] , частка 1/1. Заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.12.2021 по 01.05.2022 підтверджується розрахунком суми заборгованості. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судовому засіданні визнав існуючу заборгованість та пояснив, що сплатив борг перед позивачем відповідно до наданої довідки від 03.10.2024. Однак, суд не бере до уваги вказаний доказ, адже він не є належним у розумінні цивільного процесуального законодавства не відноситься до предмету даного спору, адже підтверджує відсутність заборгованості перед НАК «Нафтогаз», а не перед позивачем. IV. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник), зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора), певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Крім того, Верховний Суд в постанові від 05.07.2019 року у справі № 905/600/18 зазначив, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2ст. 625 ЦК України). Відтак, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а обставини, викладені у позовній заяві доведеними. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved