Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

ПрАТ "СК "УНІКА" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на відшкодування шкоди у розмірі 32956,60 грн., та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.03.2022 року на автомобільній дорозі М-09, 4 км+750м відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу "Opel", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Opel, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобіль Opel, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою суду від 14.06.2022 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Майнові інтереси власника автомобіля Opel, д.н.з. [NUMBER] були застраховані в ПрАТ "СК "УНІКА" договором добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО CORPORATE". Страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію з ознаками страхового випадку. Дану заяву розглянуто та пошкодження автомобіля Opel, д.н.з. [NUMBER] визнано страховим випадком, в зв`язку з чим позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 72420 грн. та доплату в розмірі 90536,60 грн. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204013588 з лімітом 130000 грн. Таким чином, відповідач, як особа відповідальна за завдані збитки, повинен сплатити різницю між сумою сплаченою ПрАТ "СК "УНІКА" страхового відшкодування в розмірі 162956,60 грн. та сумою страхового відшкодування, передбаченого полісом АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" 130000 грн., яка складає 32956,60 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.08.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляд справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 15.03.2022 року о 11:43 на автомобільній дорозі М-09, 4 км+750м за участі транспортного засобу "Opel", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Opel, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , сталась дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2022 року по справі № 607/4126/22. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2022 по справі № 607/4126/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] встановлено, що автомобіль Opel Astra, р.н. [NUMBER] , належить на праві власності ДП "ЛПП Україна" "АТ "ЛПП". З копії договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО CORPORATE" № 826007/4100/0000060 від 04.07.2021 року встановлено, що автомобіль Opel Astra, р.н. [NUMBER] , застраховано у ПрАТ "СК "УНІКА". 15.03.2022 року ДП "ЛПП Україна" "АТ "ЛПП" звернулось до ПрАТ "СК "УНІКА" з заявою № 00504367 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 826007/4100/0000060, що підтверджується копією заяви від 15.03.2022 року. Відповідно до Звіту № 32294 про оцінку автомобіля Opel Astra H, р.н. [NUMBER] встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Opel Astra H, р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 178600,56 грн. Відповідно до страхових актів № 00504367 від 28.03.2022, № 00504367/доплата від 22.06.2022 та копій платіжних доручень № 017336 від 30.03.2022 року, № 030458 від 24.06.2022 року встановлено, що ПрАТ "СК "УНІКА" виплатило ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" страхове відшкодування на загальну суму 162956,60 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Opel Corsa, р.н. [NUMBER] , станом на 15.03.2022 року була застраховано у АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ". Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу\~(далі -\~ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша\~статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої\~статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша\~статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на вказане, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Вказані висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц, а також в постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 523/3212/19, від 02 червня 2021 року у справі № 755/518/19. Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації, тобто, переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні. Приписами ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає, що позивачем належними та допустимими письмовими доказами доведено факт заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 15.03.2022 року о 11:43 на автомобільній дорозі М-09, 4 км+750м за участі транспортного засобу "Opel", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Opel, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , вину [PERSON] у вчиненні цієї пригоди, розмір завданої шкоди та виплату позивачем потерпілій стороні страхового відшкодування. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 32956,60 грн. як різниці між сумою виплаченого ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" страхового відшкодування та розміром шкоди, яка має бути покрита страховиком за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved