Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування плати та заборгованості за обслуговування за надання послуги з постачання теплової енергії за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] та за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»: припинити нарахування плати та заборгованості за обслуговування з надання послуги з постачання теплової енергії (опалення) за вказаними особовими рахунками; скасувати заборгованість за абонентське обслуговування, за надання послуги з постачання теплової енергії, на загальнобудинкові потреби; визнати індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії неукладеним. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що теплова енергія (централізоване опалення) відключене і не споживається у квартирі [ADDRESS] з 13 лютого 2016 року, згідно контрольних показань з вузла комерційного обліку теплової енергії для потреб опалення заводський номер 16358346 окремого приміщення, яким є моя квартира [ADDRESS] , встановленого на точці вводу у місці відгалуження систем опалення. Проте, згідно з квитанціями, які направляє відповідач, вбачається нарахування плати та заборгованості за послуги з теплової енергії (централізованого опалення). Згідно з рахунком-повідомленням, станом на 01 березня 2024 року за особовим рахунком № [NUMBER] (у квартирі [ADDRESS] ) показники індивідуального вузла обліку, заводський номер 16358346 такі: поточні 33,4051, а попередні 28,898 і різниця, на думку відповідача, складає 4,507 гКал та за загальнобудинкові потреби 0,1418 куб м, а відтак за лютий 2024 року нараховано до сплати 2 016, 73 грн. З рахунку-повідомлення, станом на 01 березня 2024 року за особовим рахунком № [NUMBER] (у квартирі [ADDRESS] ) показники індивідуального вузла обліку, заводський номер [NUMBER] такі: поточні 4, 4852, а попередні 0,009 і різниця, на думку відповідача, складає 4, 476 гКал та за загальнобудинкові потреби 0,1409 куб м, а відтак за лютий 2024 року нараховано до сплати 2 002, 99 грн. Відповідно до рахунку-повідомлення за послугу постачання теплової енергії за лютий 2024 року за особовим рахунком № [NUMBER] (у квартирі [ADDRESS] ): борг на 01 березня 2024 року становить 15 631, 52 грн, усього до сплати нараховано - 19 512, 95 грн, а відповідно до рахунку-повідомлення за послугу постачання теплової енергії за лютий 2024 року за особовим рахунком № [NUMBER] (у квартирі [ADDRESS] ) борг: на 01 березня 2024 року становить 14 429, 94 грн, усього до сплати нараховано - 18 285, 02 грн. Позивач зверталася до відповідача із вимогою перерахунку вказаної заборгованості. 02 січня 2024 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надано відповідь за вихідним № 4/03.2/31, з якої вбачається, що з 30 квітня 2018 року, відповідно до рішення Київської міської ради, припинено дію Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та АЕК «Київенерго». КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України, текст якого опубліковано в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5058). Таким чином Підприємством було зроблено пропозицію мешканцям житлових будинків міста Києва укласти відповідний договір. На офіційному сайті відповідача опублікований публічний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії за п. 4 якого зазначено, що Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Позивач не підписувала заяву-приєднання і не сплачувала рахунок за послугу, факт отримання якої відсутній, у зв`язку з тим, що у точці розподілу, в якій здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, якою є у багатоквартирному будинку послуги з централізованого опалення - відгалуження від стояків у межах квартири, опалення перекрите та встановлений засіб обліку теплової енергії. У відзиві представник відповідача позов не визнала, заперечуючи проти задоволення позову, вказала, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не проводить метрологічну повірку індивідуальних вузлів обліку теплової енергії та гарячої води, зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку теплової енергії, тому помилковим є твердження позивача, що представник КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» слюсар-сантехнік проводив чергову повірку приладу обліку теплової енергії. У зв`язку з тим, що співвласники будинку за адресою: [ADDRESS] не обрали модель договірних відносин, а тому з 01 листопада 2021 року їхні відносини з КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» врегульовуються індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Твердження позивача, що нею не було вчинено будь-яких дій, які б свідчили про її бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання, сплати рахунку за надану послугу, факт отримання послуги не відповідають дійсності. Оскільки приміщення квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] позивачки забезпечуються послугами з постачання теплової енергії від загальнобудинкової системи теплопостачання та не відключені в установленому законодавством порядку. Крім обсягу теплової енергії спожитої, згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу обліку теплової енергії на опалення приміщення квартири, споживачі повинні сплачувати обсяг теплової енергії витраченої на опалення МЗК, оскільки підтримання температури у приміщеннях відбувається не тільки через опалювальні пристрої, а також за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень, тому, навіть передаючи «0» показники засобів розподільного обліку, позивач повинна сплачувати мінімальну частку середнього питомого споживання теплової енергії, обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Нарахування плати за отриману послугу з постачання гарячої води за наведеною вище квартирою проводяться відповідно до наданих мешканцями цієї квартири показників вузлів розподільного обліку гарячої води, при ненаданні показників - відповідно до частини четвертої ст. 11 Закону. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 18 квітня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 22 квітня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 25 квітня 2024 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін /а. с. 50-51/. 23 травня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позов /а. с. 57-72/. 21 червня 2024 року від позивача засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь на відзив /а. с. 73-110/. 12 липня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив на позовну заяву. У судовому засіданні представники позивача підтримали позов, з підстав наведених у заявах по суті, просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити, посилаючись на доводи, зазначені у заявах сторони відповідача по суті. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. [PERSON] є власницею об`єктів нерухомого майна - квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , де КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню /а. с. 14, 15/. Відповідно до Акту взяття лічильника на комерційний облік від 13 лютого 2016 року складений та підписаний у присутності власниці квартири [ADDRESS] та представників ТОВ «ЕО «Голосієво» Коломієць В. В. та Семенцовим В. В. , які провели обстеження нового змонтованого приладу обліку теплової енергії SUPERCAL 539 заводський номер 16358346 до квартири [ADDRESS] , з метою постановки його на комерційний облік та на момент опломбування показники приладу обліку становлять Q=0000 Гкал. Також за Актом № 0012827 від 23 січня 2024 року про зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення за моєї присутності, як власниці квартири [ADDRESS] та представника КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» слюсаря-сантехніка РВЗ№5 Веретельникова В. В., який провів чергову повірку приладу обліку теплової енергії SUPERCAL 539 заводський номер 16358346 у квартирі [ADDRESS] та з метою подальшої після повірочної постановки його на комерційний облік та на момент опломбування показники приладу обліку становили Q = 0028,898 Гкал, з урахуванням того, що попередня повірка цього лічильника була здійснена 15 січня 2021 року. У програмному комплексі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за [PERSON] обліковуються особові рахунки по квартирі [ADDRESS] та квартирі [ADDRESS] . Квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] обладнано вузлами розподільного обліку теплової енергії марки Supercal заводський № 16358346 та заводський № 16558420 відповідно. Дата останньої метрологічної повірки зазначених вузлів розподільного обліку - 15 січня 2021 року. Облік споживання гарячої води у квартирі [ADDRESS] здійснюється трьома вузлами розподільного обліку гарячої води марки ЛK, а саме: заводський № 6449693, заводський № 7296989 та заводський № 7108850. Дата останньої метрологічної повірки всіх трьох вузлів розподільного обліку - 02 червня 2022 року. Систему централізованого опалення житлового будинку [ADDRESS] оснащено двома будинковими вузлами комерційного обліку теплової енергії марки MULTICAL, які встановлено на загальному вводі будинку, тобто обліковують сумарну витрату теплової енергії витраченої на потреби опалення та постачання гарячої води: зав. № 6223265, який обліковує діапазони квартир [ADDRESS] та [NUMBER]; зав. № 5227336, який обліковує діапазони квартир [ADDRESS] та [NUMBER]. Станом на 01 травня 2024 року опалювальна площа квартир будинку [ADDRESS] становить 43 442, 30 кв м; квартири наведеного будинку частково оснащено вузлами розподільного обліку теплової енергії (наразі 501 квартира обладнана); квартири з індивідуальною системою опалення та нежитлові приміщення, система опалення яких була б підключена до загальнобудинкової системи, відсутні. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для мешканців житлового будинку [ADDRESS] надавались КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з 01 травня 2018 року на підставі публічного договору приєднання з урахуванням норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004), Закону України «Про комерційний облік та водопостачання», типового договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Пунктом 1 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення договірних правовідносин) передбачено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному пунктом 3 частини другої ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до частини сьомої ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення договірних правовідносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно з частиною першою ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 28 березня 2018 року у газеті Київської міської ради «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085), розміщено оголошення про те, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» стає виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та викладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому законом порядку не надали заперечення щодо його умов. Отже, відносини сторін з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року врегульовувались договором про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. З 01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги», яким передбачено нові види комунальних послуг та порядки їх надання. Відповідно до частини першої ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Частиною першою ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено види договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. Відповідно кожен споживач має право визначитися і укласти найбільш прийнятний для себе варіант. Отже, з 01 травня 2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло статусу теплопостачальної організації і виконавця послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які у житловому будинку [ADDRESS] надавалися відповідачем на підставі публічного договору приєднання і до 31 жовтня 2021 року. На підставі норми частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, яким передбачено нові види комунальних послуг та порядки їх надання, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та / або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. 01 жовтня 2021 року відповідач опублікував на своєму сайті індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, що є договорами приєднання, форма і зміст яких затверджені постановою КМУ «Про внесення змін до постанови КМУ від 21 серпня 2019 року № 830» № 1022, яка набула чинності 01 жовтня 2021 року. Отже, у зв`язку з тим, що співвласники будинку [ADDRESS] не обрали модель договірних відносин, з 01 листопада 2021 року їхні відносини з КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» врегульовуються індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Правовідносини між споживачами та виконавцем послуг з 01 листопада 2021 року регулюються відповідно положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189, Закону України «Про комерційний облік та водопостачання», Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Правил надання послуги з постачання гарячої води, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунальних господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Твердження позивача, що нею не було вчинено будь-яких дій, які б свідчили про її бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання, сплати рахунку за надану послугу, факт отримання послуги не відповідають дійсності. Оскільки приміщення квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] позивачки забезпечуються послугами з постачання теплової енергії від загальнобудинкової системи теплопостачання та не відключені в установленому законодавством порядку. Частиною четвертою ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що будь-яка сторона може звернутися з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті), надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Питання відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регулюється Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води № 169, затвердженим наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 року. З 22 листопада 2005 року по 17 вересня 2019 року діяв Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення, затверджений Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2005 року № 4, який передбачав відключення від мереж централізованого опалення цілого будинку, а не окремого приміщення (квартир). При цьому, рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води приймалося постійно діючою міжвідомчою комісією та оформлювалося протоколом, витяг з якого надавався замовнику. Доказів видачі / отримання такого витягу і власне його стороною позивача не надано суду. До листопада 2021 року нарахування плати за отриману послугу з централізованого опалення мешканцям житлового будинку по [ADDRESS] проводились відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (Правила 630), а саме: у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів, обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Пунктом 14 Правил 630 встановлено обов`язок споживача знімати показання квартирних засобів обліку щомісяця. Крім обсягу теплової енергії спожитої згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу обліку теплової енергії на опалення приміщення квартири споживачі повинні сплачувати обсяг теплової енергії витраченої на опалення МЗК. Нарахування за МЗК відбувалося у відповідності до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення № 359. Починаючи з 01 листопада 2021 року змінився порядок нарахування. Згідно з положеннями Методики № 315 власники приміщень в будинку окрім обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу обліку теплової енергії мають сплачувати за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Обсяги теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення входять до обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками будинкового засобу обліку теплової енергії. Згідно з розділом VI Методики № 315 (зі змінами), для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Це стосується власників квартир, системи опалення яких оснащені вузлами розподільного обліку, та які несвоєчасно передають показання, або передають такі, що близькі чи дорівнюють нулю. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за вказаннями вузлів розподільного обліку теплової енергії/приладів-розподілювачів теплової енергії/вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії. Оскільки централізоване теплопостачання (опалення) будинку за вказаною адресою здійснюється за проектною схемою, що збалансована в цілому по будинку (за проектною схемою приміщення кв. [ADDRESS] забезпечуються послугами з постачання теплової енергії від загальнобудинкової системи теплопостачання). Підтримання температури у приміщеннях відбувається не тільки через опалювальні пристрої, а також за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень. Згідно з частиною другою ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі центрального опалення якраз і належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. І, власне, за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормальної роботи мереж водопостачання, водовідведення, інших комунікацій для всіх мешканців будинку, незалежно від того, приєднані їх помешкання до центрального опалення чи від`єднані. У постановах від 26 вересня 2018 року (справа № 703/58/16-ц) та від 03 жовтня 2019 року (справа № 539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року (№ 703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 № 359. На підставі отриманої підтвердженими відповідними документами інформації щодо уточнення показань вузлів розподільного обліку та опалювальних площ квартир і нежитлових приміщень, обладнання нових квартир вузлами розподільного обліку, не отримання інформації щодо виконання чергової метрологічної повірки тощо, Підприємством вносяться відповідні зміни до програмного комплексу та (у разі необхідності) здійснюється перерозподіл теплової енергії згідно з показаннями будинкового засобу обліку за попередні періоди відповідно до Закону, що призводить до здійснення перерахунків за спожиту послугу з постачання теплової енергії для мешканців квартир. Беручи до уваги зазначене, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» при проведенні нарахувань за послугу з постачання теплової енергії керується вимогами нормативно-правових актів у сфері житлово- комунального господарства. Таким чином, навіть передаючи «0» показники засобів розподільного обліку, позивач має обов`язок сплачувати мінімальну частку середнього питомого споживання теплової енергії, обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Згідно з пунктом 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам, з якими укладений індивідуальний договір про надання послуги (населенню, бюджетним установам, організаціям та іншим споживачам). Нарахування плати за отриману послугу з постачання гарячої води за наведеною вище квартирою проводяться відповідно до наданих мешканцями цієї квартири показників вузлів розподільного обліку гарячої води, при ненаданні показників - відповідно до частини четвертої ст. 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відтак, у зв`язку з ненаданням показників вузлів розподільного обліку гарячої води нарахування плати за отриману послугу з постачання гарячої води по квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] з січня 2024 року здійснюються за середньодобовим споживанням відповідно до частини четвертої ст. 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». По квартирі [ADDRESS] у січні 2024 року, відповідно до наданих позивачем показників вузлів розподільного обліку гарячої води, проведено коригування нарахувань за послугу з постачання гарячої води в бік зменшення на суму 2 090, 94 грн з відображенням у рахунку-повідомлені за січень 2024 року. Щодо вимоги позову про визнання правочину неукладеним, варто вказати на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 145/2047/16-ц (провадження N 14-499цс19), що такий спосіб захисту не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Також Верховний Суд неодноразово вказував про неможливість визнання договору неукладеним у судовому порядку, зокрема, у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 907/804/17, вказавши, що вимога про визнання договору неукладеним не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимога про визнання договору неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, що передбачає в подальшому відмову у задоволенні позову. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати за надані їм послуги. Відповідна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою ст. 77 ЦПК України. Згідно з частиною першою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що доводи сторони відповідача спростовують аргументи позивача, тому позов є безпідставним і задоволенню не підлягає. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed