Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

У травні 2024 року адвокат Довгаленко Лара Олександрівна (далі - адвокат Довгаленко Л.О., представник позивача), діючи в інтересах [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач), звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП ««Київтеплоенерго», відповідач) у якому просить суд: визнати протиправним дії КП «Київтеплоенерго» щодо нарахування [PERSON] вартості послуг з центрального опалення квартири [ADDRESS] без врахування показників лічильника теплової енергії № 55562736, починаючи з жовтня 2019 року; зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, сплаченої [PERSON] у період із 01 жовтня 2019 року до дати набрання рішення законної сили відповідно до показників лічильника теплової енергії № 55562736 та зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснювати нарахування [PERSON] вартості з центрального опалення на підставі показників лічильника теплової енергії № 55562736. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що будучи зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , позивач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». 27 червня 2017 року у квартирі позивача було встановлено лічильник квартирного обліку теплової енергії типу «SHARKY» за № 55562736. За результатами виконання робіт видано акт від 28.08.2017 про прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, у якому зафіксовано, що лічильник «SHARKY» за № 55562736 відповідає вимогам Державних стандартів України, з міжперевірочним інтервалом 4 роки. Зауважень щодо встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії та взяття на облік у відповідача не було. З жовтня 2019 року відповідач без повідомлення перестав нараховувати оплату згідно з даними квартирного лічильника. Нарахування почали надходити згідно з показами загальнобудинкового лічильника. Відповідач, який є виконавцем послуг з централізованого опалення квартири, всупереч положенням Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Правил № 630, які були чинними на час встановлення позивачем лічильника теплової енергії, обмежило право позивача на здійснення оплати вартості фактично отриманої теплової енергії відповідно до даних встановленого індивідуального вузла розподільчого обліку теплової енергії у належній йому квартирі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 травня 2024 року для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 08 травня 2024 року. 17 травня 2024 року на запит суду, з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання позивача, з якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 22 травня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 06 червня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, відповідно до п. 6 якого встановлено 4 критерії до внутрішньобудинкової системи опалення, за дотримання яких наявна технічна можливість встановлення окремих вузлів обліку теплової енергії. В будинку [ADDRESS] функціонує змішана система опалення з одним горизонтальним стояком зворотного трубопроводу та кількома вертикальними стояками подавального трубопроводу, тобто сам позивач долучає до матеріалів справи лист Фізичної особи-підприємця (далі ФОП) « [PERSON] », яким підтверджує, що лічильник було встановлено на внутрішньобудинкову систему опалення змішаного типу. У 2021 році у будинку позивача у подібних справах проводилася будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої встановлено, що система опалення (внутрішньобудинкова) в будинку згідно проекту розробленого АТ «КИЇВПРОЕКТ» з нижнім розведенням і штучним спонуканням і складається з трьох підсистем для опалення: для житлових приміщень двотрубна поквартирна, зі стояками - подавальними трубопроводами до кожного опалювального приладу у квартирі та з відведенням зворотного теплоносія горизонтальним трубопроводом до зворотного трубопроводу єдиного на всі опалювальні прилади в кожній квартирі. Отже, згідно висновку експертизи система опалення у будинку є змішаною/комбінованого типу, що передбачає відсутність технічної можливості встановлення квартирних засобів обліку теплової енергії та коректність врахування теплової енергії. Враховуючи вищезазначене Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» не беруться до розрахунків показання вузлів розподільного обліку теплової енергії вказаного будинку з метою дотримання прав всіх споживачів. Відповідно розрахунки здійснюються з урахуванням показань будинкового засобу обліку пропорційно опалювальній площі квартири. Ухвалою суду від 31 липня 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши виступи представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . На замовлення позивача у 2017 році ФОП [PERSON] розроблено «Робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії» у квартирі [ADDRESS] . У даній квартирі на підставі робочого проекту обладнання вузла обліку теплової енергії, розробленого ФОП [PERSON] , погодженого Товариством з обмеженою відповідальністю «Новобудова», встановлений вузол обліку теплової енергії «SHARKY» (заводський номер 55562736) та опломбований 13 липня 2017 року. Відповідно до Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-МІ/1-2104-2014, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 21 липня 2014 року, засвідчено, що на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Теплолічильники «SHARKY», який зареєстровано в державному реєстрі засобів тепловимірювальної техніки за номером У2484-13 та під час випуску з виробництва підлягають повірці з інтервалом в 4 роки. 28.08.2017 відповідно до Акту прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення квартирний засіб обліку теплової енергії «SHARKY» №55562736, взято на комерційний облік ПАТ «Київенерго», який 13.07.2017 пройшов повірку, міжповірочний інтервал 4 роки. Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року виконавцем послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS] стало КП «Київтеплоенерго». З письмових заяв по суті справи та наданих доказів судом встановлено, що до жовтня 2019 року нарахування оплати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] здійснювалось з урахуванням показань приладу обліку теплової енергії, що встановлений у даній квартирі. Проте, станом на 30 жовтня 2019 року теплолічильник не відображається в особистому кабінеті позивача на сайті КП «ГІОЦ», а нарахування оплати за послуги з централізованого опалення здійснюється КП «Київтеплоенерго» з урахуванням показань внутрішньобудинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири позивачки. У зв`язку з вищевказаним [PERSON] звертався Комунального концерну «Центр комунального сервісу» із запитами щодо обліку індивідуальних лічильників тепла КП «Київтеплоенерго», у якій просив, зокрема, надати пояснення з приводу нарахування оплати за послуги з централізованого опалення та негайно поновити облік споживання тепла на підставі показників по квартирних засобів обліку. Листом від 28.09.2023 № 02/РЦ-8660 Комунального концерну «Центр комунального сервісу» на адресу позивача надіслано повідомлення, про те, що житловий будинок №11 обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії (стан-працездатний) та, що у квартирі №117 індивідуальний засіб обліку теплової енергії - не обліковується. Відповідно до даних ПАК за адресою вказаною у зверненні індивідуальний засіб обліку теплової енергії №55562736 було знято з експлуатації виконавцем послуги - 01.10.2019 - з відміткою щодо змішаної схеми централізованого опалення (даний житловий будинок з вертикальною системою опалення). Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем), у даному випадку послуг з постачання теплової енергії, та фізичною особою (споживачем), урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Так, згідно статті 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії. До прийняття порядку, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до абз. 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 29 Правил споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. Згідно вимог абз. 5 п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги. Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії. Пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог п. 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. З огляду на те, що Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018, то положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому, Порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Вказаний порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі №756/2361/20 (провадження № 61-10724св21). Враховуючи, що зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припиняє можливість споживача теплової енергії за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника, суд вважає, що відповідачем КП «Київтеплоенерго» неправомірно знято з обліку встановлений у квартирі [ADDRESS] прилад обліку теплової енергії та, як наслідок, неправомірно нараховано оплату за послугу з постачання теплової енергії без урахування щомісячних показників такого лічильника. Встановлений в квартирі, у якій проживає позивач, теплолічильник «SHARKY» № 55562736, пройшов повірку. Постановою Кабінету Міністрів № 412 «Про деякі питання перевірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного часу» установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Аналізуючи зазначене суд вважає, що дії відповідача щодо зняття з обліку встановлених згідно проекту лічильників в квартирі позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та проведення нарахування йому оплати за комунальну послугу з постачання теплової енергії в опалювальні сезони 2019-2020; 2020-2021 років без урахування щомісячних показників лічильника «SHARKY» № 55562736, є неправомірними. Разом з тим, згідно п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки. Отже, вимоги позивача щодо здійснення перерахунку вартості послуг з постачання теплової енергії, враховуючи показання вузлів розподільчого обліку спожитого тепла «SHARKY» № 55562736, встановленого за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню проте частково, а саме починаючи з жовтня 2019 по липень 2021 року, оскільки строк дії повірки приладу обліку (лічильника) «SHARKY» № 55562736 сплинув в серпні 2021 року. Тобто, нарахування заборгованості за спожиті послуги згідно показів лічильника, якщо такий лічильник не повірений у визначеному порядку є неможливим в силу вимог Закону. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Вимога про зобов`язання КП «Київтеплоенерго» здійснювати [PERSON] нарахування вартості з центрального опалення на підставі показників лічильника теплової енергії № 55562736, тобто на майбутнє, не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право. Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір за розгляд справи відповідно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial