Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

06 квітня 2023 року зазначена позовна заява надійшла до Франківського районного суду міста Львова. 27 липня 2023 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вказана позовна заява за підсудністю. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №3010959 від 16.09.2020 року в розмірі 8 152,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.09.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №3010959 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит у розмірі 2 000,00 грн. відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору та грошові кошти не повернула. 24.12.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимог №57-МЛ, відповідно до якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги за кредитним договором №3010959 від 16.09.2020 року. Як зазначає позивач, станом на 24.12.2020 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 152,00 грн., з яких: 1 800,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5 952,00 грн. - заборгованість за відсотками; 400,00 грн. - заборгованість за комісією, а тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом. 25.03.2024 року до суду надійшов відзив уповноваженого представника відповідача на заявлені вимоги в якому просить відмовити у задоволенні позову. Як зазначає представник, у матеріалах справи відсутні докази підписання відповідачем договору та отримання [PERSON] кредитних коштів. Крім того позивач не надав доказів, що ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги ТОВ ФК «Кредит-Капітал», оскільки матеріали справи не містять акту прийому-передачі реєстру боржників. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. А тому, враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, враховуючи процесуальні заяви сторін суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2020 між ТОВ «Мілоан» (далі - Позикодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір №3010959 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 1.1. Договору Позикодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума кредиту становить 2 000,00 грн. Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 14 днів з 16.09.2020 року. Згідно п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 30.09.2020 року. У п. 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 400,00 грн, яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 420,00 грн які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до п. 6.1. договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем. Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому. Згідно з п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням та інформацією наданою банком. Отже, судом встановлено, що відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Так, згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан», [PERSON] , з якою було укладено договір №3010959 від 16.09.2020 року, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником одноразовим ідентифікатором F57251 (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті відповідачки, якій в свою чергу були перераховані кошти в розмірі 2 000,00 грн відповідно до умов п. 1.2 кредитного договору на її банківську картку, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, а відповідачка взяті на себе зобов`язання виконала не в повному обсязі, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів. В той же час, 24.12.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимог №57-МЛ, відповідно до якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги за кредитним договором №3010959 від 16.09.2020 року. Таким чином, право позивача на отримання визначених кредитним договором платежів повернення тіла кредиту (п. 1.2 договору), сплату процентів (п. 1.5.2. договору) та комісії (п. 1.5.1.) було порушено відповідачем. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та [PERSON] був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, факт отримання відповідачем кредитних коштів. У п. 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 400,00 грн, яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Таким чином, заборгованість з комісії в розмірі 400,00 грн також є обґрунтованою. Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 420,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 14 днів з 16.09.2020 року. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 14 днів. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 420,00 грн (п. 1.5.2), а тому суд приходить до висновку, що саме зазначена сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Суд вважає, що відповідно до п. 1.4 кредитного договору №3010959 від 16.09.2020 року термін повернення кредиту визначено 30.09.2020 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 01.10.2020 року по 24.12.2020 року відповідно до п. 1.6, 2.2.3 договору відсутні. Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування відповідачки за кредитним договором №3010959 від 16.09.2020 року був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3. договору. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК «Кредит-Капітал» підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 2 620,00 грн., з яких: 1 800,00 грн. - заборгованість за кредитом; 420,00 грн. - заборгованість за процентами за період з 16.09.2020 року по 30.09.2020 року; 400,00 грн. - комісія за надання кредиту. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial