Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

30.04.2024 ТОВ «Коллект Центр», звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.06.2021 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та [PERSON] , укладено Договір про споживчий кредит № 3162687. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало належним чином перерахувавши грошові кошти у розмірі 20000,00 гривень відповідачу. Відповідач свої зобов`язання не виконує, гроші не повертає, проценти не сплачує. 16.12.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 3162687, укладеного з [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 3162687, укладеного з [PERSON] . У порушення умов Договору, заборгованість відповідача станом на 08.04.2024 року становить 158000,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 136000,00 грн.; заборгованість по комісії 2000,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 120277,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20000,00 гри.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 98277,00 грн.; заборгованість по комісії 2000,00 грн. У зв`язку з чим просить стягнути суму боргу та сплачений судовий збір і витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді від 19.06.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 червня 2021 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Мілоан» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим шляхом підписання за допомогою електронного цифрового підпису уклав Договір №3162687 про надання споживчого кредиту. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою процентів (а.с.5-8). Також, 15.06.2021 [PERSON] електронним цифровим підписом підписав Паспорт споживчого кредиту (а.с.9-10). Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого товариством нарахована заборгованість, яка станом на 08.04.2024 становить 120277,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20000,00 гри.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 98277,00 грн.; заборгованість по комісії 2000,00 грн. Згідно з копією договору факторингу №16/12-2021 від 16.12.2021 та Реєстру боржників від 16.12.2021, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за Кредитним договором №3162687, укладеного з [PERSON] (а.с.16-22). Згідно з копією договору №10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 та Реєстру Боржників від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за Кредитним договором №3162687, укладеного з [PERSON] (а.с.23-28). На підтвердження суми боргу позивачем надано до суду розрахунок заборгованості за наданим кредитом, який відповідачем не оспорюється. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, переказавши відповідачу на його розрахунковий рахунок грошові кошти, що підтверджується довідкою про ідентифікацію та платіжним дорученням. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої кредитні зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Крім цього, суд звертає увагу, що ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит на власні потреби, тобто у формі споживчого кредиту. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зроблено висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник. Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а банк не мав права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] комісії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість в сумі 118277,00 грн., з яких: 20000,00 грн. заборгованість за кредитом (тіло); 98277,00 грн. заборгованість за відсотками. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано Договір №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс лист АО «Лігал Ассістанс»; платіжна інструкція №0421260000 від 15.03.2024 про переказ ТОВ «Коллект Центр» на користь Лігал Ассістанс АО 75000,00 грн. за надання правової допомоги по договору №02-01/2023 від 02.01.2023; заявка на надання юридичної допомоги №244 від 01.03.2024 року згідно якої визначено надання усної консультації 2 години по 2000 грн. на суму 4000 грн., підготовка пропозицій 3 години по 2000 грн. на суму 6000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 годин по 3000 грн. на суму 15000 грн.; витяг з Акту №4 про надання юридичної допомоги (а.с. на звороті 39-44). Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial