Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

01 грудня 2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Під час слухання справи було змінено назву відповідача на Акціонерне товариство Страхова компанія «ББС Іншуранс». В позовних вимогах позивач просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь позивача невиплачене страхове відшкодування в сумі 50 829,57 грн., 1 114,07 грн. - пеня, 104,44 грн. - 3% річних та інфляційні втрати. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 14 липня 2023 року в м. Києві, відбулась ДТП за участю, автомобіля «Volkswagen» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Rаvоn» державний номер [NUMBER] , який був припаркований та належить на праві власності позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Rаvоn» державний номер [NUMBER] зазнав механічних ушкоджень. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 р. (справа №756/13241/23) [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen» державний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» за полісом №ЕР-214329511. Відповідач визнав випадок страховим та сплатив страхове відшкодування в сумі 48 536,42 грн. Позивач не погодився із визначеним розміром страхового відшкодування. Згідно із Звітом №547/08-23 від 30.08.2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Rаvоn» державний номер [NUMBER] , вартість відновлення автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 100 965,99 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачене страхове відшкодування у розмірі різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу та частково здійсненою страховою виплатою що становить 50 829,57 грн. (100 965,99 грн. - 48 536,42 грн. - 1 600,00 грн. франшиза). Оскільки відповідач не в повному обсязі сплатив страхове відшкодування, на підставі положень статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.2 ст.625 ЦК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто пеню, 3% річних та інфляційні втрати за період з 03.11.2023 року по 27.11.2023 року нараховані на суму 50 829,57 грн. 28 грудня 2023 року до суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на заявлені вимоги в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що наданий позивачем Звіт містить ряд ремонтних робіт, які не потрібно проводити, завищено вартість запчастин, не обгрунтовано заміну запчастин, а не їх ремонт, вказані пошкодження, які не стосуються ДТП, яка відбулась 14.07.2023 року. Так як відповідач у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив виплату страхового відшкодування, відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судове засідання позивач не з`явився, уповноважений представник звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, зазначає що вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні заяви сторін, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] є власником автомобіля «Rаvоn» державний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 14.07.2023 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Volkswagen», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Rаvоn» державний номер [NUMBER] який належить на праві власності позивачу. Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 26.10.2023 року (справа №756/13241/23) визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП - закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Як зазначено в постанові, 14 липня 2023 року о 22:20 год. в м. Києві на вул. Полярна, 19, гаражний кооператив «Прип`ять», водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не врахував дорожньої обстановки, стан транспортного засобу, не дотримався безпеки руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Ravon Gentra», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який у свою чергу скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota Prado», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] , порушив п. 2.3б, 10.1, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Окрім того, після скоєння ДТП, що мала місце 14 липня 2023 року о 22:20 год. в м. Києві на вул. Полярна, 19, гаражний кооператив «Прип`ять», водій [PERSON] , залишив місце ДТП, до якої був причетний, чим порушив п.2.10 «а» ПДР України. Як вбачається з постанови, [PERSON] в судове засідання не з`явився. Постанова набрала законної сили. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «Брокбізнес» згідно з полісом №214329511 за яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн., франшиза - 1 600,00 грн. [PERSON] через уповноваженого представника 21.11.2023 року повідомив відповідача про настання події, яка має ознаки страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» визнала випадок який відбувся 14.07.2023 року страховим та у відповідності із страховим актом №110274/1 від 03.11.2023 року та розрахунком страхового відшкодування страхове відшкодування становить 48 536,42 грн. Листом від 15.11.2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» повідомила уповноваженого представника позивача про виплату страхового відшкодування в сумі 48 536,42 грн. Зазначена сума була зарахована на рахунок позивача 03.11.2023 року. Так як сторони не погоджувались із висновками, складеними на замовлення кожної із них на визначення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Rаvоn» державний номер [NUMBER] , судом була призначена експертиза. Згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-24/30261-АВ судової автотоварознавчої експертизи складеного 19.08.2024 року експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Rаvоn» державний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди 14.07.2023 року складає 90 032,14 грн. без урахування ПДВ. Сторони не висловлювали свою незгоду з даним висновком. Стаття 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. А тому з врахуванням встановленого в судовому засіданні, оскільки суми, які визначені Звітом, складеним на замовлення Страховика не підтверджений висновком, який складений на виконання ухвали суду, та відповідно не вірно відповідачем здійснено розрахунок страхового відшкодування, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 41 495,72 грн. (90 032,14 грн. (матеріальний збиток, згідно висновку експерта №СЕ-19/111-24/30261-АВ) - 48 536,42 грн. (виплаченого страхового відшкодування). Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Стаття 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Крім того, частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року, справа № 308/3162/15, зробила висновок, що позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16). Тому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України. З врахуванням тієї обставини, що відповідач не в повному обсязі сплатив страхове відшкодування, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача за період з 04.11.2023 року по 27.11.2023 року пеню в розмірі 873,12 грн., три проценти річних в розмірі 81,85 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання правової допомоги №14/11/22-ЮІІ/IL від 14.11.2022 року; копію акту виконаних робіт №01 від 29.11.2023 року до договору№14/11/22-ЮІІ/IL від 14.11.2022 року; копію платіжної інструкції від 04.11.2023 року на суму 4 850,00 грн. 28.12.2023 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача, також, просив зменшити судові витрати на правничу допомогу з врахуванням суми позову та складності справи на 80% таких заявлених витрат у зв`язку з тим, що стороною позивача не надано обґрунтувань щодо критеріїв співмірності, тому відповідач вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим. Надаючи оцінку наведеному в акті виконаних робіт №01 від 29.11.2023 року, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, зокрема вказано, що на юридичну консультацію та вивчення документів було витрачено 1 год., що становить 2 000,00 грн., суд зазначає, що витрачання 1 год. на юридичну консультацію та вивчення документів є надмірним для фахівця в галузі права, а розумний і реальний час, який був би витрачений на надання таких послуг з врахуванням складності справи, не повинен перевищувати 0,5 год., що складає 1 000,00 грн. Також, приймаючи до уваги, що справа про стягнення страхового відшкодування є незначної складності, а отже витрачання 4 год. на підготовку позовної заяви не є співмірним із складністю такої справи та виконаних адвокатом робіт, тому час на підготування позовної заяви не повинен перевищувати 2 год., що складає 4 000,00 грн. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи клопотання відповідача про зменшення судових витрат, а також те, що позов був задоволений частково, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з АТ СК «ББС Іншуранс» на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 5 354,30 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial