Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №472196-КС-001 від 10.08.2023 у розмірі 217 145,38 грн, а також понесених судових витрат (а.с.1-7). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.08.2023 з [PERSON] укладено договір про надання кредиту №472196-КС-001, за умовами якого позичальник отримала кошти в розмірі 50 000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034 процентів за кожен день користування кредитом. Даний договір укладений в електронній формі за допомогою інформаційно -телекомунікаційної системи на вебсайті ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором UA-8485, який отриманий смс-повідомленням на вказаний нею номер телефону. Зазначає, що свої зобов`язання виконало та надало кредит відповідачу шляхом перерахування коштів на вказану нею банківську картку, проте відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим станом на 12.02.2024 виникла заборгованість у розмірі 217 145,38 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 159 645,38 грн, суми прострочених платежів за комісією - 7 500,00 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 12 березня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Новозаводський районний суд м. Чернігова заочним рішенням від 29 квітня 2024 року позов задовольнив. Стягнув з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 217 145 грн 38 коп заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 21.06.2024 поновив [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 29 квітня 2024 року. Ухвалою суду від 29 червня 2024 року зазначене вище заочне рішення скасовано та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 15.07.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце розгляду справи. Представник позивача у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлений. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Також, представник позивача надав письмові додаткові пояснення (а.с.183-220), де вказав, що 10.08.2023 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 472196-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-8485, (направленого позичальнику на номер телефону [NUMBER] , вказаного позичальником в заявці) електронного СМС-повідомлення. Відповідач проходила відео-верифікацію (під час якої також відбувалася фото-верифікація), під час якої зазначила, що вона самостійно подала заявку на отримання кредиту, надала повну згоду на проведення відео-верифікації та фото-фіксації екрану з її зображенням та зображенням документів, що були пред`явлені нею під час здійснення відео-верифікації, зазначила свій номер телефону, номер свого паспорта ID-картки № [NUMBER] та дату його видачі, дату народження, пройшла фото-верифікацію. Також відповідач проходила фото-верифікацію УБКІ (Українське бюро кредитних історій) відповідно до якої її фото з відео-верифікації та фото з бази УБКІ має міру схожості 92,36 %. Твердження представника відповідача про те, що [PERSON] начебто не укладала кредитний договір, не отримувала кредитні кошти, та що кредитний договір начебто укладений шахраями, не відповідає дійсності. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку [PERSON] вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується двома довідками про перерахування коштів. ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. ТОВ «Бізнес Позика» не здійснює перерахування кредитних коштів позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів позичальникам та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами відповідні Посередники надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем). Перерахування кредитних коштів за Кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика» відповідними посередниками відповідає положенням ст. 6 та ст. 9 Закону України «Про електронну комерцію», а вищевказані докази перерахування кредитних коштів є належними та допустимими доказами. Звернув увагу на те, що чинне законодавство у сфері бухгалтерського обліку не містять переліку (виключного переліку) документів первинної бухгалтерської документації. Головним є дотримання вищезазначених вимог під час складання первинних документів. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці [NUMBER] , з якої вбачається, що відповідачу на його банківську картку справді були перераховані кредитні кошти у розмірі 50 000,00 грн двома платежами по 25 000,00 грн. Відповідач та її представник у судове засідання не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлені. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також представник відповідача подав письмові пояснення (а.с.168-173), відповідно яких просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не вжито обов`язкових заходів щодо ідентифікації [PERSON] або шляхом відеоверифікації, або через систему BankID НБУ. За вказаних обставин вважає договір неукладеним, а тому не може бути стягнута будь-яка заборгованість. Також зазначив, що із виписки по картковому рахунку [PERSON] неможливо встановити від кого, в який операційний час надходили кошти. Клієнтські рахунки та виписки повинні мати обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку, дату здійснення операції, код валюти, номер документу та ін. Суд, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України розглянути справу без участі сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснює діяльність з надання фінансових послуг, зокрема кредитування (а.с.28). 10.08.2023 відповідач на вебсайті позивача в мережі Інтернет зайшла в особистий кабінет, заповнила анкету клієнта, в якій вказала персональні дані, суму бажаного кредиту, номер мобільного телефону та номер банківської картки для перерахунку коштів, що підтверджується візуальною формою послідовності дій та витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com (а.с.11, 24). Позивач, зі свого боку, здійснив фотоверифікацію особи відповідача (а.с.49, 242-243). Також в особистому кабінеті відповідач отримала паспорт споживчого кредиту та оферту про надання кредиту, після чого здійснила її акцепт (прийняла пропозицію) на запропонованих позивачем умовах (а.с.9-22). Надалі 10 серпня 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №472196-КС-001, згідно умов якого останній надано грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн строком на 24 тижні до 25.01.2024, з фіксованою зниженою процентною ставкою 1,14957034% в день, стандартною - 2%, комісією за надання кредиту 7 500,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту - 129 960,00 грн (а.с.39-43). Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - вебсайту https://my.bizpozyka.com, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавця). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання споживчих кредитів (а.с.29-38), які розміщені на сайті Товариства. Підписанням цього договору позичальник підтвердила, що ознайомлена з Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть та об`єм зобов`язань, погоджується неухильно дотримуватись їх. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля) - UA-8485, про що свідчить розділ 8 договору - реквізити та підписи сторін. У цей же день позивач перерахував на вказану відповідачем картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 50 000,00 грн, що підтверджується копіями довідок ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» (а.с.44-45). Переказ коштів здійснено на підставі договору №41084239_14/12/17 від 14.12.2017 про надання послуг з переказу грошових коштів, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с.224-228). Згідно витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензії для здійснення діяльності з надання фінансових послуг ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» має ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг - переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків (а.с.229). Крім того, інформацією АТ КБ «Приватбанк» підтверджується, що картка № [NUMBER] видана на ім`я [PERSON] та на вказану картку 10.08.2023 здійснено зарахування коштів у сумі 50 000,00 грн двома платежами (а.с.73). Також факт отримання грошових коштів підтверджується електронною перепискою між [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», де позивач нагадує відповідачу про порядок сплати коштів, про кінцеву дату погашення кредиту - 25.01.2024 (а.с.230-231). З розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №472196-КС-001 від 10.08.2023 вбачається, що станом на 21.02.2024 загальний розмір заборгованості становить 217 145 грн 38 коп, з яких: 50 000,00 грн за кредитом, 159 645,38 грн за відсотками, 7 500,00 грн за комісією. При цьому з 26.01.2024 відсотки не нараховувались (а.с.25-27). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання представника відповідача на те, що особу [PERSON] не верифіковано суд вважає безпідставним, адже спростовується фото-фіксацією екрану з зображенням відповідача та зображенням документів, що були пред`явлені нею під час здійснення відео-верифікації. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, зазначених стороною відповідача, стосовно того, що кредитний договір укладений шахрайським способом від імені [PERSON] . Отже, кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com та підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Факт перерахування коштів за кредитним договором у розмірі 50 000 грн двома платежами на рахунок відповідача підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк», яка є належним та допустимим доказом. Відповідачем не спростовано будь-якими доказами не надходження коштів на її банківську картку № [NUMBER] за спірним кредитним договором. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 7 500,00 грн. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач, уклавши кредитний договір, погодилась сплатити комісію за надання кредиту. У кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту, а у самому кредитному договорі, який укладається у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» та який підписується за допомогою одноразових ідентифікаторів. Відповідачу було відомо про її обов`язок по сплаті процентів та комісії за надання кредиту за Кредитним договором, оскільки такий обов`язок був чітко визначений у Кредитному договорів та графіку платежів за Кредитним договором. Отже, відповідачем та її представником не надано суду доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо розміру заборгованості по кредитному договору. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та спати комісії за надання кредиту, а тому з неї підлягає стягнення заборгованість за кредитним договором №472196-КС-001 від 10.08.2023, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 159 645,38 грн, суми прострочених платежів за комісією - 7 500,00 грн. V. Розподіл судових витрат Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.23), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2 605,74 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved