Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом та просить стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку або до припинення навчання. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від сімейного життя сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , якому вже виповнилося вісімнадцять років та на даний час навчається у Львівському вищому професійному училищі комп`ютерних технологій та будівництва на денному відділенні. Позивач самостійно несе витрати на утримання та навчання доньки, відповідач добровільно коштів не надає, тому посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач змушена стягувати аліменти в судовому порядку. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 19.03.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 29.06.2017р. №454/1310/17. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна копія свідоцтва про народження. Із наданого Витягу про осіб місце проживання яких зареєстровано за 01.01.2023р. по 30.01.2024р. №32 виданого 30.01.2024р. старостою Великомостівської міської ради вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] спільно проживають у [ADDRESS] . Із оглянутої довідки №02-102 від 08.02.2024р. встановлено, що [PERSON] є студентом 1 курсу\~ у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Львівське вище професійне училище комп`ютерних технологій та будівництва» денного відділення за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія» , навчання триватиме до 28.02.2025р. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд України у своїх постановах № 6-1296цс15 від 24.02.2016 та № 6- 186цс14 від 30.03.2016 висловив правові позиції згідно яких, у визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно доч.1ст.192СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Перевіряючи доводи позивачки щодо потреби в матеріальній допомозі, суд враховує, що син [PERSON] навчається на денній формі навчання, самостійно отримувати дохід на своє забезпечення не має можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням. Стаття 201 СК України визначає, що\~ до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Оскільки Сімейним кодексом України передбачено рівні права та обов`язки обох батьків у забезпеченні матеріальних витратах на дитину, враховуючи, що син [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, а у даній ситуації дитина проживає з позивачкою і тому на неї покладено більший обсяг обов`язків по його утриманню ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, доказів того, що він має на утриманні інших осіб, на яких сплачує аліменти суду не надані, тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), буде забезпечувати належне утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. У відповідності до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню вартість судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved