Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , з батьком. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . Матір`ю сина є [PERSON] . Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2011 року шлюб між ним і відповідачкою розірвано. Мати сина, [PERSON] , з початку 2021 року виїхала за кордон, де зараз постійно мешкає разом зі своїм співмешканцем. З лютого 2022 року [PERSON] свого сина жодного разу не відвідувала. Його син з початку 2021 року залишився постійно проживати з ним за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровано його місце проживання. Позивач зазначає, що будинок за вказаною адресою належить йому на праві власності. У сина є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним для навчання та розвитку за віком. Він, як батько, постійно слідкує за станом здоров`я сина, за необхідності відвідують лікарів разом з дитиною, вчасно піклується про нього, забезпечує належні умови для розвитку дитини та відповідної освіти, організовує відпочинок в межах України. Визначення місця проживання дитини є необхідним для захисту прав та інтересів дитини, а також його прав та інтересів, як батька, який займається самостійним вихованням та утриманням дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2024, цивільну справу було розподілено судді Кондус Л.А. Інформація про підтвердження встановленого місця проживання (реєстрації) відповідачки надійшла 15.07.2024. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді 18.07.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, з повідомленням сторін. Представник позивача адвокат Кок Ю.І. та позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, та просять не стягувати з відповідачки судовий збір на користь позивача. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У судовому засіданні суд заслухав думку сина [PERSON] щодо визначення його місця проживання разом з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він 21 рік є сусідом сім`ї [PERSON] та підтвердив той факт, що неповнолітній [PERSON] весь час проживає разом з батьком [PERSON] за однією адресою, стосунки у них добрі. Відповідачку у справі він не бачив більше двох років, тобто вона не проживає за адресою проживання позивача та його сина. \~ \~ \~ \~Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження , суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, позивача, свідка, та думку дитини, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2011 року шлюб між сторонами у справі розірвано (а.с.5-6). Мати сина, [PERSON] , з лютого 2022 року перебуває за межами України та участі у вихованні сина [PERSON] не приймає. Син проживає разом з батьком, який є позивачем у справі, та перебуває на повному його утриманні, що підтверджується довідкою Служби у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради від 30.05.2024 за вих. № 279 (а.с.6). Як зазначає позивач, його син з початку 2021 року залишився постійно проживати з ним за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровано його місце проживання, що підтверджується Витягом про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 30.05.2024 (а.с.8), Витягом з реєстру територіальної громади (а.с.12). У будинку, належному позивачу на праві власності, у сина є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним для його навчання та розвитку за віком, про що складено акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 25.12.2023, складеного за участю працівника служби у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради (а.с.7). Позивач, як батько, постійно слідкує за станом здоров`я сина, займається самостійним вихованням та утриманням дитини. На підтвердження вказаних обставин позивачем також додано характеристику на ім`я [PERSON] , виданої Томаківським ліцеєм №2 від 19.06.2024 №66 (а.с.7) та документи на ім`я [PERSON] , виданими Польськими органами (а.с.10,11). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною третьою ст. 160 СК України передбачено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Враховуючи, що позивач займається вихованням дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, суд вважає, що на сьогодні час проживання сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи, що на сьогодні визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Оскільки позивач самостійно сплатив суму судового збору і в резолютивній частині позову не наполягає на стягнені з відповідачки даної суми, суд не стягує з відповідачки судовий збір. (а. с. 13). На підставі викладеного та

Outcome: approved