Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (надалі - відповідачка), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі з [PERSON] з 28 жовтня 2011 року по 23 червня 2016 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 червня 2016 шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. З початку 2020 року малолітній син [PERSON] почав проживати разом з батьком. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11.08.2023 у справі 562/1460/22 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Позивач вказує, що самостійно виховує і утримує свого неповнолітнього сина, одноосібно несе витрати пов`язані з вихованням та утриманням неповнолітнього [PERSON] . Також заявник самостійно займається вихованням сина. З 2019 року відповідачка проживає спільно з донькою [PERSON] в Республіці Італія. Позивач вказує, що ще певний час колишня дружина періодично телефонувала йому, але не для того щоб цікавитися дитиною, а з постійними претензіями і з`ясовуванням стосунків. За словами позивача, син також не хоче спілкуватися з матір`ю, оскільки не відчуває від неї материнської любові та турботи. Враховуючи наведене, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Мазанович Н.П. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні повідомили, що відповідачка з 2019 не проживає в Україні, не дбає та не цікавиться сином [PERSON] , [INFO] . Заслухавши позивача та його представника, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2011 року. відповідно до копії рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 червня 2016 шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області 28.08.2012, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11.08.2023 у справі 562/1460/22 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Відповідно до характеристики від 02.01.2024, виданої заступником директора з навчально-методичної роботи Рівненської Християнської Школи "Світоглад" Місюрою О.С. , тато учня, [PERSON] , постійно здійснює контроль освітнього процесу свого сина. [PERSON] є старанним учнем, пропусків без поважних причин не допускає, батько учня забезпечує належні умови для навчання сина та успішно здійснює самостійне виховання дитини. Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 03 липня 2024 року №08-01-970/24 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] », на сьогоднішній день вихованням та утриманням [PERSON] , [INFO] , займається [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені умови проживання та виховання його батьком [PERSON] . Під час бесіди [PERSON] , [INFO] , пояснив, що він закінчив 5-й клас Християнської школи "Світогляд", проживає з батьком. Він купує усе йому необхідне: одяг; взуття; шкільне приладдя; проводить з ним дозвілля. Матір участі у житті дитини не приймає, не забезпечує його, не спілкується з ним, тривалий час живе за кордоном. Мати дитини [PERSON] у своєму повідомленні для працівника Служби у справах дітей в мережі "Вайбер" вказала, що з сином не проживає тривалий час. Протягом цього часу син проживає разом з батьком, він займається його вихованням та утриманням. Вказала, що в неї є інша сім`я, вона не має можливості займатися вихованням та утриманням сина у не може його забрати до себе, оскільки сама перебуває на утриманні чоловіка. Не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 03 липня 2024 року. Комісія з питань захисту прав дитини, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , а відтак орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . Допитаний в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , суду пояснив, що вони проживають вдвох разом з батьком, мати не бере участі в його житті. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а наявність іншої дитини таким доказом не є, тому суд вважає, що відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо сина [PERSON] . Проаналізувавши надані докази, а також вказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина, а тому вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідачку права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved