Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Мостовенко О.І. звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договорами про надання фінансових послуг №2036033796983 від 25.12.2020 та №2036033682629 від 25.12.2020 у сумі 98 855,35 гривень, яка утворилася станом на 10.01.2023. Позов обґрунтовує тим, що 25.12.2020 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансових послуг №2036033796983 «Стандартний», відповідно до якого відповідачка отримала кредит без конкретної споживчої мети в сумі 4 900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. Граничний строк кредитування 1 рік. Крім того, 25.12.2020 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансових послуг №2036033682629 «Стандартний», відповідно до якого відповідачка отримала кредит без конкретної споживчої мети в сумі 4 900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. Граничний строк кредитування 1 рік. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договорами про надання фінансових послуг №2036033796983 та №2036033682629 від 25.12.2020, боржником за яким є [PERSON] . В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договорами про надання фінансових послуг №2036033796983 та №2036033682629 від 25.12.2020, боржником за яким є [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки, яка взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконувала, у зв`язку з чим допустила на дату відступлення прав вимоги виникнення заборгованості по Кредитному договору №2036033796983 у сумі 50\~669,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4\~900,00 грн., заборгованість за процентами 45\~769,92 грн., а по Кредитному договору №203603368262 у сумі 48\~185,43 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4\~894,00 грн., заборгованість за процентами 43\~291,43 грн. Вказану заборгованість представник позивача просить стягнути з відповідачки разом зі сплаченим судовим збором у сумі 3\~028,00 грн. та витратами на правничу допомогу у сумі 17000,00 грн. Ухвалою суду від 28.05.2024 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачкою відзив на позов не подано. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив проводити розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі або відкладення розгляду справи не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про перенесення розгляду справи, враховуючи те, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношння; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що 25.12.2020 між Товариством з обмежено відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір про надання фінансових послуг №2036033796983 «Стандартний+», відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4\~900,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил. (п.1.1.) Кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. (п.1.2.) Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту дати всіх нарахованих процентів. (п.1.3.) Відповідно до п.1.4., проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) 3,64 % за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; в) 5,02 % за кожен день користування кредитом починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; г) 7,67 % за кожен день користування кредитом починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; д) тип процентної ставки - фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати.(п. 1.4.1.) В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. (п.1.4.2.) Відповідно до п. 1.9. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 рік. Товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою без додаткового погодження цього з позичальником (п.2.1.1.7.) Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору позичальник повідомляє товариство у письмовій формі до закінчення строку у 14 календарних днів з дня укладення договору. (п. 2.2.1.4.) Відповідно до п. 2.2.2., Позичальник зобов`язаний: вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором; у випадку неповної та/або невчасної сплати кредиту та процентів за користування ним, сплатити також неустойку у розмірі, нарахованому відповідно до умов цього договору; вчасно повідомляти про зміну своїх даних; протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору повернути товариству грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором; виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором. Відповідно до п.3.3. у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику штраф у розмірі 3% від суми виданого кредиту та пеню у розмірі 1 % (один відсоток) від неповернутої частини суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником перед товариством, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за договором. Відповідно до п.4.1. невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті: smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua. Відповідно до п.4.9. Позичальник підтверджує, що: …отримав підписаний сторонами екземпляр договору, графік платежів, паспорт кредиту; …отримав кредит не на споживчі цілі; … Відповідно до п. 4.10. інформація надана товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідно до п.4.10. недійсність окремих умов цього договору, встановлена рішенням суду, не має наслідком недійсності всього договору, та в будь-якому разі не звільняє позичальника від зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та нести іншу відповідальність, передбачену цим договором. Відповідно до п.4.11.Підписуючи цей договір, позичальник доручає товариству ініціювати/здійснювати договірне списання грошових коштів з банківського рахунку, вказаного позичальником при оформленні кредитного договору, до повного погашення заборгованості; здійснювати автоматичне подовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків. Відповідно до п. 4.12. Підписуючи цей договір сторони підтверджують свою домовленість та згоду на встановлення договірної позовної давності по всім своїм взаємовідносинам за цим договором строком у 10 років. Підписуючи цей договір сторони підтверджують, що цей договір є договором про збільшення позовної давності та укладений у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Відповідно до п.4.13.Зміна та/або припинення дії договору здійснюється за згодою сторін. У разі необхідності внесення змін до договору товариство направляє позичальнику пропозицію щодо зміни умов договору (або отримує таку пропозицію від позичальника). Сторона, що прийняла пропозицію, розглядає її і дає відповідь у зумовлений пропозицією ініціатора строк. Зміни і доповнення умов кредитного договору оформлюються у тому самому порядку, в якому оформлений сам договір, тобто письмово - окремою угодою між сторонами. Відповідно до п.4.14. Додатками до Договору є: заява-анкета, графік платежів, паспорт кредиту. Невід`ємними частинами договору є Правила та повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані. Відповідно до п.4.15. Сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Крім того 25.12.2020 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою було підписано Анкету-заяву (для отримання кредиту), яка є Додатком №1 до Вищевказаного Кредитного договору. Відповідно до умов вказаної Анкети-заяви, [PERSON] зазначила, що ознайомившись з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на Офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними, прошу Товариство надати мені кредит на особисті потреби у розмірі: 4900,00 грн.(розмір затвердженої суми 10 500 грн.). Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язалася повернути кредит у сумі 4 900,00 грн. та сплатити проценти у сумі 784,00 грн. Розмір процентів складає: 1% за кожен день користування кредитом за умови повернення кредиту (сплати суми заборгованості) не пізніше 16 днів з дня отримання кредитних коштів; 3,64 % за кожен день користування кредитом починаючи з 17 дня після дня отримання кредитних коштів; 5,02 % за кожен день користування кредитом починаючи з 31 дня після дня отримання кредитних коштів; 7,67 % за кожен день користування кредитом починаючи з 46 дня після дня отримання кредитних коштів. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом - 25.12.2020. При виникненні заборгованості відповідачка зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% від суми виданого кредиту та пеню у розмірі 1 % від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, з урахуванням умов п. 3.3. Кредитного договору. Відповідачка просила надавати їй кредити у подальшому на вказаний картковий рахунок на підставі Заяв-Анкет, наданих мною особисто на сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua або у відділенні Товариства та на підставі замовлення кредитних коштів з її особистого номеру телефону. А також надала згоду на списання суми заборгованості за Кредитним договором з вказаного карткового рахунку. Відповідно до Правил, Товариство зобов`язалося надати Клієнту кредит, що підтверджується підписанням видаткового касового ордеру або перерахуванням на картковий рахунок клієнту суми кредиту; зберігати в таємниці відомості про Клієнта та про здійснені ним операції, надавати такі відомості третім особам у випадках, передбачених законодавством України та/або Кредитним договором; виконувати інші вимоги, передбачені Кредитним договором. Позичальниця додатково зобов`язалася негайно повідомляти Товариству про зміни даних, зазначених в Заяві-Анкеті, а також про будь-які обставини, які можуть вплинути на здатність Клієнта погасити Заборгованість. Такі повідомлення повинні бути здійснені у письмовому вигляді протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту змін/появи обставин. У випадку неповідомлення Товариства про такі зміни Клієнт самостійно несе ризики настання негативних наслідків. Клієнт має право: достроково повернути кредит; звертатися до Товариства з заявою про надання розстрочення щодо повернення кредиту; протягом 14 календарних днів з моменту укладення Договору відкликати свою згоду на укладення Договору без пояснення причин в порядку та у випадках, передбачених діючим законодавством України. У цьому випадку Клієнт повертає Товариству суму кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані за період починаючи із Дати видачі кредитні закінчуючи датою повернення кредиту. Підписавши Анкету-заяву, [PERSON] надала згоду на використання її персональних даних згідно Закону України «Про захист персональних даних» та зазначила про те, що ознайомлена з умовами надання фінансової послуги (відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»), …всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто. У разі зміни номеру карткового рахунку та(або) особистого номеру мобільного телефону вона зобов`язана повідомити про це Товариство шляхом заповнення Заяви-Анкети у будь-якому відділенні Товариства. Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів, Кредитний договір, Правила, Повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані нею підписано та отримано. \~ \~ \~ \~ 25.12.2020 Кредитний договір та Заяву-анкету (для отримання кредиту), що є Додатком №1 до Кредитного договору [PERSON] було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н1. Обґрунтовуючи свої вимоги до відповідачки, Товариство надало Додаток №2 до Договору (Графік платежів) та Додаток №3 до Договору (Паспорт споживчого кредиту), які не містять підпису відповідачки ані власноручного, ані електронного. Крім того, судом встановлено, що 25.12.2020 між Товариством з обмежено відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір про надання фінансових послуг №2036033682629 «Стандартний+», з умовами аналогічними до умов кредитного договору №2036033796983 «Стандартний+». Крім того, 25.12.2020 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою було підписано Анкету-заяву (для отримання кредиту), яка є Додатком №1 до Договору про надання фінансових послуг №2036033682629 «Стандартний+», з умовами аналогічними до умов кредитного договору №2036033796983 «Стандартний+». 25.12.2020 Кредитний договір №2036033682629 «Стандартний+» та Заяву-анкету (для отримання кредиту), що є Додатком №1 до Кредитного договору, [PERSON] було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором R9. Обґрунтовуючи свої вимоги до відповідачки, Товариство надало Додаток №2 до Договору №2036033682629 «Стандартний+» (Графік платежів) та Додаток №3 до Договору (Паспорт споживчого кредиту), які не містять підпису відповідачки ані власноручного, ані електронного. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» (далі Фактор) зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укаденими між Клієнтом і Боржниками. Згідно із п. 6.1.4. вищевказаного договору факторингу, право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (додаток № 2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого Права вимоги. На виконання умов вищевказаного договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило фінансування. 03.12.2023 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було складено Акт приймання-передання Реєстру Боржників в електронному вигляді за договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 (додаток № 2) та Акт приймання-передання Реєстру Боржників за договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 (Додаток № 4). Відповідно до Реєстру Боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, що є Додатком №3 до факторингу № 1-12 від 01.12.2021,ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за Договорами про надання фінансових послуг №2036033682629 «Стандартний+» та №2036033796983 «Стандартний+» від 25.12.2020. В подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило шляхом продажу ТОВ «Коллект центр» належні йому, а Новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правопорушників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Згідно із п. 5.2. вищевказаного договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, право вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було складено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.01.2023. Відповідно до Реєстру Боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від10.01.2023, ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за Договорами про надання фінансових послуг №2036033682629 «Стандартний+» та №2036033796983 «Стандартний+» від 25.12.2020. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Доказів того, що вищевказані договори факторингу та відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги визнані недійсними, суду не надано. Таким чином, після сплати фінансування та підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників за вищевказаними договорами, відбулось одиничне, тобто сингулярне правонаступництво. З цього часу ТОВ «Коллект центр» стало новим кредитором відповідачки за Договорами про надання фінансових послуг №2036033682629 «Стандартний+» та №2036033796983 «Стандартний+» від 25.12.2020. Представник позивача посилається у позові на те, що відповідачкою порушено умови вищевказаних кредитних договорів, а відтак заборгованість, яка виникла за договорами підлягає стягненню в примусовому порядку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст.526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1047 та ч.1 ст.1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію», визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Так, згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7, ч12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Судом встановлено, що обидва Договори про надання фінансових послуг №2036033682629 «Стандартний+» та №2036033796983 «Стандартний+» від 25.12.2020 укладено між відповідачкою та фінансовою установою в електронній формі, з огляду на що, суд дійшов висновку, що при укладенні вищевказаних кредитних договорів їх сторонами було погоджено усі істотні умови цього договору. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.1 та ч.3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст.10561 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, пред`являючи вимоги про повернення позики, просив стягнути крім заборгованості за основною сумою боргу (суму, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками. Звертаючись до суду із позовом про стягнення грошових коштів, позивач зобов`язаний навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються (п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України) і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Саме на суд покладено обов`язок під час ухваленні рішення вирішити, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України (ч.3 ст.263 ЦПК України). Отже, вищевказані принципи вказують, зокрема, на те, що суд зобов`язаний перевірити розрахунок заборгованості незалежно від наявності та/або відсутності заперечень щодо нього з боку сторони відповідача. Із розрахунків заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість по: Кредитному договору №2036033796983 від 25.12.2020 становить 50 669,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 900,00 грн., заборгованість за процентами 45 769,92 грн. Заборгованість по Кредитному договору №203603368262 становить 48 185,43 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 894,00 грн., заборгованість за процентами 43 291,43 грн. Відповідачкою за час перебування справи на розгляді у суді не було спростовано розміру вказаної заборгованості, не надано контр розрахунку, а також не було надано доказів того, що вказані грошові кошти нею не отримувалися і що заборгованість відсутня. Перевіривши вказані розрахунки, суд дійшов висновку про їх відповідність умовам договорів, оскільки первісним кредитором був проведений розрахунок заборгованості станом на 30.11.2021, тобто в межах строку дії договорів, передбачених п.1.9 Договорів (1 рік). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за відповідними Договорами надання фінансових послуг №2036033682629 «Стандартний+» та №2036033796983 «Стандартний+» від 25.12.2020, а також те, що відповідачкою не подано суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з [PERSON] заборгованості за вищевказаними кредитними договорами є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч.ч.1,2,8 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на вказане, з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. Що ж стосується витрат на сплату послуг за отриману правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Як передбачено у статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст.135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч.4 ст.137, ч.7 ст.139 та ч.3 ст.141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Судом встановлено, що 02.01.2023 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛІГА АСІСТАНС» укладений Договір №02-01/2023 про надання правничої допомоги. Предметом договору є зобов`язання об`єднання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Прайс-листом АО об`єднанням «ЛІГА АСІСТАНС» врегульовані питання щодо розміру сум, що підлягають сплаті АО надані його представниками послуги. Згідно Заяви на надання юридичної допомоги №1699 від 07.02.2024, сторонами було погоджено надання правових (юридичних) послуг Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] у сумі 17 00,00 грн., з яких: надання усної консультації з вивчення документів (2 години) 4 00,00 грн.; підготовка пропозиції 1\~000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (4 години) 12\~000,00 грн. Як доказ надання вказаних послуг до матеріалів справи долучено Витяг з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024, відповідно до якого АО було надано послуги на суму 17\~000,00 грн., а також Платіжну інструкцію №413000006 від 09.02.2024 на суму 52\~000,00 грн.(призначення платежу: надання правової допомоги згідно Договору №02-01/2023 від 02.01.2023) Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивачем було заявлено стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат на правову допомогу у сумі 17\~000,00 гривень. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial