Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

У травні 2024 року представник заявника [PERSON] - адвокат Нерода Алла Ігорівна, яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги серії АІ №1619470 від 28.05.2024, заінтересована особа: військова частина [NUMBER] в якому просить встановити факт: - спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] з 01.02.2018 по 15.05.2023; - перебування фізичної особи [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] на утриманні [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , який є військовослужбовцем з 22.02.2023 до моменту його зникнення безвісти, тобто до 15.05.2023. Вимоги заяви мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім`єю, як чоловік та жінка, без зареєстрованого шлюбу з 01.02.2018. [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець, призваний за мобілізацією з 22.02.2023 [INFO] , перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Згодом наказом командира по особовому складу №112-РС від 31.03.2023 [PERSON] було призначено на посаду стрілець-санітар 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти, військової частини [NUMBER] . 22.05.2023 за вих.№2256 від [INFO] [PERSON] надійшло сповіщення про зникнення безвісти чоловіка [PERSON] під час штурмових дій 15.05.2023 біля населеного пункту Оріхово-Василівка, Бахмутського району, Донецької області. Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, перебування на утриманні зазначили, що заявниця [PERSON] не може реалізувати своє право на отримання грошового забезпечення та інших пільг, які мала б отримати як член сім`ї військовослужбовця - чоловіка [PERSON] , який є зниклим безвісти, у зв`язку з відсутністю свідоцтва про шлюб , оскільки [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували шлюб офіційно, хоч і проживали протягом тривалого проміжку часу однією сім`єю, як чоловік та дружина. Так до початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина за адресою: [ADDRESS] , мали спільний побут, бюджет, піклувалися один про одного. Після деокупації смт Гостомель Київської області та відновлення життя на Київщині [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] переїхали до сестри заявниці [PERSON] у квартиру за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві власності заявниці частини та її сестрі [PERSON] , [INFO] . Заявник разом з чоловіком виїхали з Одеської області на той час у більш безпечний регіон. Заявниця перебувала на утриманні у [PERSON] , який є військовослужбовцем з 22.02.2023, адже [PERSON] самостійного доходу не мала. [PERSON] переказував кошти [PERSON] , в тому числі і для купівлі йому обмундирування під час перебування на військовій службі. Заявниця зазначає, що встановлення даного факту необхідно для того, щоб отримати разову грошову допомогу після смерті чоловіка військовослужбовця. У судовому засіданні представник заявниці Нерода А.І. підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] заперечувала проти задоволення заяви, просила відмовити у її задоволенні за недоведеністю. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії витягу із наказу військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №90 від 31.03.2023 солдата [PERSON] , який перебуває у розпорядженні командира військової частини [NUMBER] , призначеного наказом від 31 березня 2023 року №112-РС на посаду стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] з 31.03.2023 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення /а.с. 13/. Згідно з копією сповіщення по зникнення безвісти Начальника [INFO] адресованого [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , солдат [PERSON] , [INFO] , будучи вірним Військовій присязі, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність під час штурмових дій зник безвісти 15 травня 2023 року біля н.п. Оріхово-Василівка, Донецької області /а.с. 14/. Відповідно до витягу з Державної реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00041215106 від 31.08.2023 виданого Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відомості про дружину: прізвище до реєстрації шлюбу - [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] , громадянство України; відомості про чоловіка - [PERSON] , громадянство Сполучені Штати Америки; підстава розірвання шлюбу - рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2015 року справа №495/6730/15-ц /а.с. 15/. Згідно з наявним в матеріалах справи копії рапорту командира 2 мотопіхотної роти молодшого лейтенанту, дійсно доповідають, що 15.05.2023, в ході штурму позиції «[INFO]», на околиці [INFO] зникли безвісти за невідомих обставин. В матеріалах справи мається копія витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20230909-436 від 09.08.2023 сформованого Міністерством внутрішніх справ України відносно розшукуваної особи [PERSON] , відомості про кримінальне провадження або судову справу, в рамках яких проводиться розшук: №12023162240000596000 від 19.05.2023 Бахмутський районний відділ поліції ГУНП в Донецькій області. Відповідно до копії довідки №14/548 від 08.03.2023 виданої військової частиною [NUMBER] солдату [PERSON] , він перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] /а.с. 19/. Згідно з копією витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) №690 від 09.06.2023 про завершення службового розслідування в ході якого було встановлено, що стрілець-санітар 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] виконуючи бойові завдання пов`язані із захистом Батьківщини, здійснювали заходи з національної безпеки і оборони, відбиття збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Оріхово-Василівка, Бахмутського району, Донецької області, що призвело до зникнення безвісти за особливих обставин. Тіло стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] наразі не можливо евакуювати, тому що вищезазначена територія зараз тимчасово окупована ворогом. В результаті чого державна реєстрація смерті не можу бути проведена, так як не має документів встановленої форми від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи. Виходячи з результатів службового розслідування солдат [PERSON] є зниклим безвісти за особливих обставин /а.с. 34-25/. Відповідно до копії листа про надання інформації Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції №55582/50384-1-23/15.3 від 17.11.2023 згідно якої за даними реєстру виявлено актові записи цивільного стану: - актовий запис № 760 про народження [PERSON] , [INFO] , складений 16.11.1982 Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьком якого [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] ; - актовий запис про смерть № 445, складений 13.08.1999 Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відносно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; - актовий запис про смерть № 120, складений 24.02.2009 Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відносно [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Актових записів про шлюб та народження дітей відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Перевірку наявності актових записів цивільного стану проведено з часу досягнення шлюбного віку по теперішній час /а.с. 55-56/. Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 23.05.2024 виданої Житлово-будівельний кооператив «Восток-6», з якої вбачається, що до складу сім`ї/зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] входить [PERSON] та [PERSON] - мешкали у цивільному шлюбі та вели сумісне господарство з 01.02.2018. Відповідно до копії заяви [PERSON] засвідченої приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Пікалової В.В. за № 427, яка підтвердила, що до початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну [PERSON] разом з цивільним чоловіком [PERSON] , проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2018 року, мали спільний побут, бюджет, піклувалися один про одного. У квартирі спільно зробили косметичний ремонт, купували меблі, побутову техніку. Постійно разом приїздили в гості та часто запрошували до себе, проводили спільно разом вільний час. На усі сімейні свята (Новий рік, дні народження, Різдво, Великдень) збиралися разом у дружньому, сімейному теплому колі де завжди була сестра [PERSON] та її цивільний чоловік [PERSON] . Вони дуже любили один одного, цінували та любили. 04.06.2024 через систему «Електронний суд» представник заявника [PERSON] - адвокат Нерода А.І. долучила до матеріалів справи, довідку №24011/6/10-36-12-03-05 від 28.05.2024 про те, що [PERSON] за період з І кварталу 2023 року по І квартал 2024 відсутня інформація про доходи. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України та п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з вимогами ч. 4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою встановлення факту спільного проживання заявника [PERSON] разом з [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та перебування на його утриманні є необхідність реалізації її прав, а саме звернення до відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з метою реалізації права на отримання статусу члена сім`ї військовослужбовця, відтак такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для неї значення. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення зазначеного факту, і, як було встановлено в судовому засіданні, не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Разом з тим, під час судового розгляду заявником не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що заявниця з [PERSON] постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин. Суд не бере до уваги надані заявницею фотознімки листування в месенджері, адже з них неможливо встановити з ким саме відбувалося листування. Крім того, суд враховує позицію Верховного Суду, відповідно до якої сам факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20; від 30.06.2022 року у справі № 694/1540/20). Також, не беруться до уваги надані платіжні інструкції, адже у призначенні платежу зазначено будь якої інформації, яка б давала підстави вважати, що ці кошти призначені на забезпечення їх сумісного побуту і тому інше, крім того вказані платіжні інструкції не дають підстави вважати, що заявниця [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] . Наявність у заявниці особистих медичних документів [PERSON] , копії яких наявні у матеріалах справи не є достатніми та належними доказами на підтвердження факту їх спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Вказані докази можуть лише свідчити про характер близьких особистих взаємовідносин між ними. Суд критично відноситься до наданої заявницею довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, складений головою Житлово-будівельним кооперативом «Восток-6», оскільки така довідка може посвідчити лише же факт проживання в одному житловому приміщенні. Голова ЖБК не наділений повноваженнямие встановлювати факт проживання осіб у фактичному шлюбі. Окрім того, сам факт проживання [PERSON] та [PERSON] за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Щодо наданої заяви [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пікаловою В.В., то суд вважає за необхідне зазначити, що такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. Показання свідка шляхом нотаріального засвідчення як засіб доказування в господарсько процесуальному законодавстві є допустимою дією, але надання показань свідків шляхом посвідчення нотаріусом в цивільному процесі не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання такому свідку, - позиція Верховного Суду (Постанова КЦС Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №200/17947/16-ц). Зокрема, у статтях 90-93 ЦПК України встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи. Відповідно до частин 2, 3 ст. 67 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. Надання показань свідків шляхом посвідчення нотаріусом не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання свідкам стосовно обставин справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.43 ЦПК учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. Разом з тим, заявницею клопотання про допит [PERSON] , як і будь-якого іншого свідка не заявлялося. При цьому, суд зауважує, що показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19). Додана заявницею [PERSON] до матеріалів справи фото копії банківської карти виданої АТ «ПУМБ» не підтверджує факт перебування її на утриманні [PERSON] , оскільки не надає суду можливості встановити, що вказана банківська карта дійсно належала [PERSON] . Окрім того, суд вважає, що надані [PERSON] платіжних інструкцій по надходженням коштів про перекази на її ім`я коштів від [PERSON] : - №Р24А961216626D38207 від 16.03.2023 у сумі 3 000,00 грн.; - № [NUMBER] від 14.04.2023 у сумі 3 000,00 грн.; - № [NUMBER] від 14.04.2023 у сумі 3 000,00 грн.; - № [NUMBER] від 14.04.2023 у сумі 3 000,00 грн., не підтверджують, що надана матеріальна допомога [PERSON] - [PERSON] носила постійний характер /а.с. 40-42,46/. Окрім того, перекази [PERSON] не могли бути основним та постійним джерелом засобів до існування заявниці [PERSON] . Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановив, що заявником не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а також перебування заявниці [PERSON] на утриманні [PERSON] , тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Outcome: dismissed