Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по справі їй доводиться батьком, який, у відповідності до вимог чинного законодавства, покладений на нього обов`язок по утриманню дитини не виконує, хоча вона потребує допомоги від батька, оскільки з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2025 року є студенткою Університету інформаційних технологій та менеджменту в м.Жешув (Польша), факультет Комп`ютерна графіка і мультимедійна продукція. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач в добровільному порядку утримувати її не бажає, вона змушена звернутись до суду та просить стягнути на свою користь аліменти на час її навчання в розмірі 1/3 частини, з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.19-20). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач про розгляд справи був належним чином повідомленим, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.22). Своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, скористався через свого представника [PERSON] , який подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив наступне. Так, відповідач по справі має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Окрім малолітньої доньки, відповідач має сина [PERSON] , [INFO] , які також перебувають на його утриманні. При цьому, на його утриманні перебуває і його дружина [PERSON] , яка не працює. Відповідач офіційно працевлаштований в АТ «Нікопольський завод феросплавів», яке, внаслідок військової агресії російської федерації, з 2022 року знаходиться в частковому простої, а з 2023 року виробництво повністю зупинено, працівникам оголошено вимушений простій з оплатою 2/3 від тарифної ставки встановленого працівнику окладу. Також, позивачка стверджує, що з 01 жовтня 2019 року навчається в Університеті інформаційних технологій та менеджменту в м.Жешув (Польша), факультет Комп`ютерна графіка і мультимедійна продукція, проте, у відповідача є наявна інформація, що позивачка насправді на даний час працює суші-майстром у закладі харчування в республіці Польща, а, отже, дана обставина може свідчити про те, що позивачка не потребує матеріальної допомоги батьків, а може самостійно нести витрати на своє навчання. Тому, враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд врахувати даний відзив, позов [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/8 частини від доходу відповідача, до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1 ) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4 ) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1\~ст.183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить актовий запис № 12, складений 16 травня 2002 року виконкомом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Відповідно до довідки, виданої [PERSON] , остання є студенткою Колегіуму медіа та соціального комунікації Університету інформаційних технологій та менеджменту в Жешуві за напрямком навчання комп`ютерна графіка та мультимедійна продукція, термін навчання до 30 вересня 2025 року (а.с.6). Суд не може прийняти до відома твердження представника відповідача про той факт, що позивачка працює в Польщі суші-майстром, оскільки жодних доказів цього факту стороною відповідача до суду не надано. Тому, з урахуванням викладених обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини, з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення терміну навчання, а саме до 30 вересня 2025 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-х років. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн.20 коп.

Outcome: partial