Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] в особі свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачкою, зареєстрований 23.12.2011 Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1002. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначив, що з 23.12.2011 перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відносини сторін погіршилися та відповідач повідомила, що не бажає більше перебувати з ним у шлюбі. Шлюбні відносини між сторонами остаточно погіршилися, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та ведення господарства, вважає, що шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе, вони проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, майнових спорів між ними немає. Ухвалою судді від 06.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала, строк для примирення просила не надавати. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про визнання позову, в якій зазначила про те, що позовні вимоги визнала в повному обсязі, після розірвання шлюбу син залишиться проживати з нею, з позивачем проживають окремо, мають протилежні погляди на сімейне життя, просить не надавати строк на примирення, просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони по справі з 23.12.2011 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим повторно 30.08.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1002. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.05.2014 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.10). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали припинення шлюбно-сімейних відносин, наявність у сторін різних характерів та поглядів на сімейне життя, примирення між сторонами неможливе. За змістом ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак ураховуючи позицію позивача про покладення витрат щодо сплати судового збору при зверненні з позовом до суду на нього, отже суд вважає, що судові витрати у розмірі 1211,20 грн залишаються за позивачем.

Outcome: approved