Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

23 вересня 2024 року до Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Коломійця І.О. надійшла заява [PERSON] про стягнення судових витрат у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні подружжя, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму 20 000 грн. у відшкодування судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачем у зв`язку з розглядом справи були понесені витрати на професійну правову допомогу у зазначеному розмірі, на підтвердження чого в порядку, передбаченому ч.8 ст. 141 ЦПК України ним долучені докази щодо розміру цих витрат. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Коломійця І.О. до суду надійшла заява, в якій просить розгляд заяви проводити без участі позивача та його представника, вимоги заяви про стягнення судових витрат підтримує в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Войнаренко Л.Ф. подала до суду заперечення в якому просить відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу у зв`язку із не співмірністю розміру судових витрат з обсягом виконаних робіт. Крім того, просить розгляд клопотання проводити без її участі. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Рішенням у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні подружжя ухвалено 19.09.2024 року. Із заявою про ухвалення додаткового рішення представник позивача звернувся у строк та порядку установленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. До судових витрат Закон відносить судовий збір та витрати пов`язані із розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на правничу допомогу відносяться до витрат пов`язаних із розглядом справи. Встановлено, що питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 19.09.2024 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні подружжя не вирішувалось. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, у суду наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В такому випадку, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 24.04.2024р.; копію Додатку № 1 до договору від 24.04.2024p.; копію Звіту (Акт) про надану правничу допомогу від 13.05.2024p.; копію Фіскального чеку від 14.05.2024р.; копію Фіскального чеку від 14.05.2024р.; копію Звіту (Акт) про надану правничу допомогу від 28.06.2024p.; копію Фіскального чеку від 28.06.2024р.; копію Звіту (Акт) про надану правничу допомогу від 16.07.2024р.; копію Фіскального чеку від 16.07.2024р.; копію Звіту (Акт) про надану правничу допомогу від 19.09.2024p.: копію Фіскального чеку від 19.09.2024р. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність». При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial