Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

У червні 2024 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути 39 046,00 грн матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири; 6038,40 грн витрат, пов`язаних з оплатою за проведення експертизи; 50000,00 грн моральної шкоди, завданої залиттям квартири та стягнути судові витрати. Обґрунтовано позов тим, що 09 жовтня 2021 року, сталось затоплення квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності. В квартирі позивача, було зроблено обстеження та виявлено неналежне виконання вузла з`єднання водопровідних труб при підйомі на стіну санвузла квартири [ADDRESS] , що власне і стало причиною затоплення суміжного санвузлу квартири [ADDRESS] поверхом нижче. За результатами такого обстеження, 13.10.2021 року, було складено Акт про залиття квартири [ADDRESS] . В даному Акті зазначено, що 09.10.2021 року в квартирі [ADDRESS] сталося залиття, яке виразилося в наявності замокання та декількох підтікань води на стінах і стелі у другому санвузлі, що призвело до пошкодження матеріалів стелі (гіпсокартон, фарба) та матеріалів стіни (декоративна штукатурка-мікроцемент) Причиною залиття, що трапилось в системі холодного водопостачання є ймовірна негерметичність з`єднання водяної труби в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта № ЧК-822/03-16/21 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 15.12.2021 року, вартість матеріальної шкоди, завданої приміщенню ванної кімнати в квартирі [ADDRESS] , внаслідок залиття, що сталося 09.10.2021 року, становить 39046,00\~грн.\~з ПДВ. За надані послуги експертного дослідження, позивачем були сплачені кошти в сумі - 6038,40 грн. Завдані збитки позивачу не відшкодовано, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того вважає, що відповідачем йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 50000 грн. Представник відповідача подав письмові пояснення по справі, де позов визнав в частині стягнення матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири. В судове засідання учасники справи не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та додатково зазначено, що в позивача за цей час народилась дитина, а через затягування відшкодування шкоди, позивач не мав змоги зробити ремонт та вимушений наймати житло для безпечного проживання його сім`ї, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 09.10.2021 відбулося затоплення квартири позивача. Актом про залиття квартири від 13.10.2021 року встановлено, що 09.10.2021 в будинку [ADDRESS] трапилось залиття, яке виразилося в наявності замокання та декількох підтікань води на стінах і стелі у другому санвузлі, що призвело до пошкодження матеріалів стелі (гіпсокартон, фарба) та матеріалів стіни (декоративна штукатурка-мікроцемент). Причиною залиття є ймовірна негерметичність з`єднання водяної труби, що трапилась в системі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] . За висновками і рекомендаціями комісії власнику квартири [ADDRESS] рекомендовано виявити та усунути негерметичність з`єднання трубопроводів в санвузлі. З даним актом були ознайомлені власники квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] вказаного будинку. Згідно висновку експерта №ЧК-822/03-16/21 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 15.12.2021 за заявою [PERSON] від 09.12.2021 року вартість матеріальної шкоди, завданої приміщенню ванної кімнати в квартирі [ADDRESS] , внаслідок залиття, що сталося 09.10.2021 року становить 39046 грн. з ПДВ. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надав рекомендації, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б)протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що представником відповідача не заперечується факт затоплення квартири позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в житті, тому

Outcome: partial