Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - синів [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вони з відповідачем [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З грудня 2023 року сторони фактично не проживають однією сім`єю, вона разом з дітьми проживає окремо від відповідача [PERSON] . При цьому позивачка [PERSON] вказала, що вони з відповідачем погодили утримання неповнолітніх синів, останній надсилає на платіжну карту молодшого сина грошові кошти, при цьому визначає такі як «матеріальна допомога». Разом з тим такі кошти надходять не в ті дні коли дійсно потрібні на утримання дітей, а коли він забажає, самої матеріальної допомоги не вистачає на покриття навіть частини всіх витрат, які вона несе на утримання їхніх дітей. При цьому, відповідач [PERSON] працевлаштований та отримує заробітну плату з якої взмозі сплачувати аліменти на утримання своїх синів, він має незначний власний бізнес. Позивачка [PERSON] у своєму позові вказує, що за рішенням суду, з врахуванням всіх видів доходів відповідача [PERSON] , сума аліментів на обох дітей буде значно вищою, ніж матеріальна допомога, яку він надає. Крім того, позивачка вважає, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів вона буде знати точну суму щомісячних аліментів на дітей та стабільно визначений день їх надходження, з врахуванням чого зможе планувати відповідні витрати на дітей. З огляду на вказане позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 26.08.2024\~ухвалою судді відкрито провадження по справі\~та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] подав до суду в електронній формі письмове пояснення у якому він вказав, що не відмовляється від офіційно нарахованих аліментів, має бажання щоб такі були нарахованими у відповідності до закону з урахуванням добровільно наданої допомоги за попередні періоди. Вказує, що він останні кілька років щомісячно зідйснював перерахунок 70 % від офіційної заробітної плати на рахунок дружини з вказівкою призначення «матеріальна допомога», та на підтвердження вказаного має відповідні докази. Крім того, він з часу відкриття провадження здійснив перерахунок на користь позивачки, на утримання синів в розмірі 15\~700 грн. також надсилав дороговартістні посилки для дітей. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Нагайник М.Г. в судове засідання не з`явились, однак останній до суду подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Про дату та час судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку та належним чином, що вбачається з поштового повідомлення, яке знаходиться у матеріалах справи. Дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 та а.с. 13). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою [PERSON] , що підтверджується відповідною довідкою № 1129/09.1-13 від 20.08.2024, виданої адміністратором Центру надання адміністративних послуг Диканської селищної ради (а.с. 9). Батько неповнолітніх дітей відповідач [PERSON] проживає окремо і на утримання своїх неповнолітніх синів надає матеріальну допомогу, що не заперечувалося сторонами по справі. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 181 СК України\~встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч. 1ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При цьому, відповідачем [PERSON] хоча і вказувалось, що він надає допомогу та здійснює перерахунок на картковий рахунок неповнолітнього сина близько 70 % від офіційної заробітної плати із зазначенням призначення «матеріальна допомога», однак, такі дії відповідача [PERSON] свідчать про виконання свого обов`язку стосовно утримання своїх неповнолітніх дітей. Дороговартісні посилки для дітей, які надсилались відповідачем, можуть бути розцінені лише як подарунки, а не систематична сплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Матеріальна допомога, яка надана відповідачем [PERSON] за минулий період, не може враховуватись при нарахуванні та визначенні розміру аліментів, що будуть присудженні йомуз моменту подачі даного позову. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Враховуючи викладене, а також той факт, що діти сторін проживають із матір`ю - позивачкою по справі, розмір аліментів, який остання просить стягнути з відповідача є співмірним та може забезпечити\~дітям рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Крім цього, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка звільняється від сплати такого, що прямо визначено положеннями ст. 141 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved