Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. [PERSON] , 17.07.2024 року (вх.\~№ 16953) звернулась у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою у якій просить суд встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 25.10.1990 року виконкомом Жидачівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Жидачівської районної Ради народних депутатів № 391 від 18.10.1990 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 65. Заява обґрунтована,\~зокрема тим,\~що [PERSON] ,\~є власником\~житлового будинку,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~23.10.2023\~року [PERSON] ,\~КП ЛОР\~«Стрийське міжрайонне\~бюро технічної\~інвентаризації» видано\~довідку №\~2172,\~в якій\~зазначено,\~що згідно\~даних технічного\~архіву Стрийського\~МБТІ станом\~на 20.07.1990\~року за\~адресою [ADDRESS] \~проінвентаризовано житловий\~будинок «А-1»,\~загальною площею\~36,9\~кв.м,\~житловою площею\~29,4\~кв.м\~в складі\~двох житлових\~кімнат та\~однієї кухні,\~сарай «Б»\~сарай «В»,\~огорожа №\~1.\~Відповідно до\~зазначеної вище\~довідки право\~власності на\~об`єкт нерухомого\~майна -\~будинок,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~станом на\~31.12.2012\~року зареєстровано\~за [PERSON] \~на підставі\~свідоцтва про\~право особистої\~власності на\~житловий будинок,\~виданого 25.10.1990\~року виконкомом\~Жидачівської районної\~Ради народних\~депутатів на\~підставі рішення\~виконкому Жидачівської\~районної Ради\~народних депутатів\~№ 391\~від 18.10.1990\~року,\~зареєстрованого в\~реєстровій книзі\~№ 1\~за реєстровим\~№ 65.\~Таким чином,\~встановлено невідповідність\~написання її\~прізвища у\~свідоцтві про\~право особистої\~власності на\~житловий будинок,\~виданому 25.10.1990\~року виконкомом\~Жидачівської районної\~Ради народних\~депутатів на\~підставі рішення\~виконкому Жидачівської\~районної Ради\~народних депутатів\~№ 391\~від 18.10.1990\~року,\~зареєстрованому в\~реєстровій книзі\~№ 1\~за реєстровим\~№ 65,\~із паспортними\~даними,\~а саме\~у свідоцтві\~зазначено « [PERSON] »\~замість « [PERSON] ».\~При цьому,\~у рішенні\~виконкому Жидачівської\~районної Ради\~народних депутатів\~№ 391\~від 18.10.1990\~року,\~на підставі\~якого видано\~правовстановлюючий документ\~ свідоцтво\~про право\~особистої власності\~на житловий\~будинок від\~25.10.1990\~року,\~також помилково\~зазначено про\~оформлення права\~власності на\~житловий будинок\~по [ADDRESS] за\~колгоспним двором,\~головою якого\~є [PERSON] ,\~замість [PERSON] .\~Зазначена розбіжність\~у записі\~заявника прізвища\~ставить під\~сумнів факт\~належності останній,\~ [PERSON] ,\~свідоцтва про\~право особистої\~власності на\~житловий будинок,\~виданого 25.10.1990\~року виконкомом\~Жидачівської районної\~Ради народних\~депутатів на\~підставі рішення\~виконкому Жидачівської\~районної Ради\~народних депутатів\~№ 391\~від 18.10.1990\~року,\~зареєстрованого в\~реєстровій книзі\~№ 1\~за реєстровим\~№ 65.\~При цьому,\~заявник є\~власником земельної\~ділянки,\~площею 0,25\~га,\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~Витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~№ 374932306\~від 18.04.2024\~року.\~Встановлення факту\~належності [PERSON] ,\~правовстановлюючого документа\~-\~свідоцтва про\~право особистої\~власності на\~житловий будинок,\~виданого 25.10.1990\~року виконкомом\~Жидачівської районної\~Ради народних\~депутатів на\~підставі рішення\~виконкому Жидачівської\~районної Ради\~народних депутатів\~№ 391\~від 18.10.1990\~року,\~зареєстрованого в\~реєстровій книзі\~№ 1\~за реєстровим\~№ 65,\~надасть останній\~можливість безперешкодно\~розпорядитися належним\~їй на\~праві власності\~житловим будинком.За наведених обставин, просить суд задовольнити заяву у повному обсязі. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~17.07.2024\~року для\~розгляду зазначеної\~справи визначено\~головуючого суддю\~ Кирилюка\~А.\~І.(а.с. 32). Судом у\~порядку ч.\~6\~ст.\~187\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~-\~ЦПК України)\~17.07.2024\~року направлявся\~запит щодо\~надання інформації\~про зареєстроване\~місце проживання\~(перебування)\~фізичної особи\~ заявника\~у справі (а.с. 33). Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 06.09.2024 року (а.с. 35). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.09.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 36-37). Позиція сторін по справі. Заявник будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Однак, 30.09.2024 року (вх. № 22067) від [PERSON] надійшла письмова заява, у які остання просить проводити розгляд даної справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного висновку. Так, згідно ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16\~ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлені судом фактичні обставини справи. Згідно копії паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , такий 22.07.1999 року виданий громадянці України [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-6). Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 25.10.1990 року виконкомом Жидачівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Жидачівської районної Ради народних депутатів № 391 від 18.10.1990 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 65 стверджується, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , належить на праві особистої власності « [PERSON] » (а.с. 11). Згідно копії довідки КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 2172, в якій зазначено, що згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ станом на 20.07.1990 року за адресою [ADDRESS] проінвентаризовано житловий будинок «А-1», загальною площею 36,9 кв.м, житловою площею 29,4 кв.м в складі двох житлових кімнат та однієї кухні, сарай «Б» сарай «В», огорожа № 1. Відповідно до зазначеної вище довідки право власності на об`єкт нерухомого майна - будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року зареєстровано за « [PERSON] » на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 25.10.1990 року виконкомом Жидачівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Жидачівської районної Ради народних депутатів № 391 від 18.10.1990 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 65 (а.с. 13). Мотиви прийняття рішення та висновки суду. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як зазначено у постанові Верховного Суду № 320/948/18 від 10.04.2019 року у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Суд враховує у якості консультативних роз`яснення, викладені у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», за змістом якого при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Також суд приймає до уваги роз`яснення, викладені у листі Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову\~практику розгляду\~справ про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення», де зазначено, що громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Так, вбачається, що помилка у написанні прізвища у Свідоцтві про право власності на житловий будинок (« [PERSON] » замість вірного - « [PERSON] ») є результатом технічної помилки при оформлені тексту документу виданого 02.10.1990 року виконкомом Жидачівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Жидачівської районної Ради народних депутатів № 391 від 18.10.1990 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 65 Згідно з ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Отже суд зазначає, що факт належності вказаного правовстановлюючого документа заявнику стверджується співпадінням інших особистих даних зазначених у інших документах, наданих заявником, а саме паспорті громадянина України, ідентифікаційному коді, які додані до матеріалів справи та у яких збігається прізвище ім`я та по батькові, проте у свідоцтві про право житловий будинок № 391 від 18.10.1990 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 65 року не вірно зазначено прізвище (« [PERSON] » - у свідоцтві, « [PERSON] » - у паспорті громадянки України), що у свою чергу дає суду підстави вважати, що вказані докази є належними та містять достатню інформацію для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги заявника. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, суд враховує, що метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права власності на земельну ділянку, при цьому у іншому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа заявник не має можливості, остільки вирішення питання приведення його у відповідність можливе лише у судовому порядку. З врахуванням наведеного, а саме встановлення та підтвердження належними доказами факту належності заявнику зазначеного документа, заява підлягає задоволенню. Судові витрати по справі. Згідно ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved