Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 15.07.2024 [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обгрунтовані такими обставинами. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . На момент смерті батько проживав та був зареєстрований у с. Лаврів Луцького району. На випадок своє смерті [PERSON] заповіту не оформляв. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інший спадкоємець, [PERSON] не претендує на спадкове майно. Однак у визначений законом термін позивачка не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки з спадкоємцем проживала окремо та не знала про право на земельну ділянку, яка йому належала. Усі документи на спадкове майно знаходилися у батька, однак після його смерті позивачка не могла їх знайти. З врахуванням наведеного, позивачка просила суд визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , - 3 (три) місяці. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача Відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Відповідачка [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги визнала. Відповідач Боратинська сільська рада подала заяву, в якій при вирішення справи покладалася на розсуд суду. ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 22.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.08.2024 до участі в справі у якості співвідповідача залучено Боратинську сільську раду Луцького району Волинської області. Ухвалою суду від 03.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник позивачки, адвокат Макара О.Є., в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовльнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Боратинської сільської ради в судове засідання не з`явився. Боратинська сілська рада подала клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). ІV.Фактичні обставини справи [PERSON] є батьком [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.11.1962, а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.09.2020, а.с. 6). [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 1,97 га, яка розташована на території Лаврівської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (держаний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №026431, а.с. 8). [PERSON] проживав до дня смерті один. Заповіт ним в Лаврівській сільській раді не посвідчувався (довідка Боратинської сільської ради №86-5 від 20.03.2024, а.с. 9). Позивачка не зверталася до нотаріуса в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивачці відмовлено у заведенні спадкової справи після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини («відмова у заведенні спадкової справи» №70/02-31 від 21.03.2024, а.с. 10). Спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася (відповідь нотаріуса №201/01-16 від 10.09.2024 (а.с. 41). З метою оформлення своїх спадкових парв після смерті батька позивачк звернулася до суду. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Відповідно до статті 15\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За загальними приписами про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Частина третя статті 1272\~ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270\~ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної конкретної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно з приписами ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Позивачка свої вимоги обґрунтовувала тим, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодвцем та не знала про наявність у нього нерухомого майна (земельної ділянки). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Врахувавши позицію відповідачів, оцінивши аргументи позивачки, суд вважає, що причини пропуску строку для подання нотарісу заяви про прийняття спадщини після смерті її батька слід визнати поважними. Крім того, суд врахував, що визначення позивачці додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини не буде порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Водночас, відмова у визначенні такого строку, за встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Отже, позов слід задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved