Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

29 січня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина, а саме: частина квартири [ADDRESS] , та право на частку у вищевказаній квартирі, яке остання успадкувала після смерті свого чоловіка (батька позивача) [PERSON] , померлого [INFO] , за фактом спільного проживання, та яке за життя не встигла переоформити на своє ім`я. На момент смерті [PERSON] у вищевказаній квартирі була зареєстрована одна. Спадкова справа після її смерті не відкривалася. При зверненні до нотаріуса з приводу відкриття спадкової справи та оформлення спадщини на вищевказане майно після смерті [PERSON] позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що він пропустив 6-ти місячний строк з дня смерті спадкодавця для подання заяви про прийняття спадщини. Однак позивач пропустив строк з поважних причин, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, м. Ізюм Харківської області було окуповано в період з березня по вересень 2022 року. Після деокупації міста в ході досудового розслідування було призначено судово медичну експертизу тіла матері та в рамках кримінального провадження проведено молекулярно генетичну експертизу за результатами якої встановлено спорідненість. Свідоцтво про смерть [PERSON] позивач отримав вже після закінчення строку для прийняття спадщини 08 лютого 2023 року. Тому, просить суд, заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Разом з тим, 04 липня 2024 року та 08 серпня 2024 року, на адресу суду, надійшли заяви позивача про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та, просить суд, їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву суду не надав. Разом з тим, поштове рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова з відміткою від 08.08.2024 року «вручено за довіреністю». Відповіднодо пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в ній міститься довідка про доставку електронного документу, сформованої в автоматизованій системі діловодства КП «Д-3». Документ в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду» по справі № 638/1779/24 (суддя Яковлева В.М.), доставлено до електронного кабінету Ізюмської міської ради Харківської області 08 березня 2024 року о 19:04:37 год., 10 серпня 2024 року о 02:24:45 год. Згідно пункту 2 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно - телекомунікаційна система. Частиною 7 статті 14 ЦПК України визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Пунктом 42 частини 2 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, встановлено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету. Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178\~ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 131\~ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до частини четвертої статті 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно частини першої статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (частина перша статті 281 ЦПК України). Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, та, зі згоди позивача, на підставі ухвали суду, провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків: Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 08 лютого 2023 року Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 186. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 11 вересня 2020 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 1220 ШК України, підставою відкриття спадщини є смерть фізичної особи. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно, а саме на частини квартири [ADDRESS] . Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , виданого Відділом РАЦС м. Ізюм Харківської області, серія [NUMBER] , останній доводиться сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 жовтня 1993 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 22 жовтня 1993 року № 66, Борюм приватизації оптико механічного заводу, квартира [ADDRESS] , загальною площею 79.1 кв. м, на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , та членам його родини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З листа приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцової Олени Олександрівни № 43/01-16 від 22 січня 2024 року щодо оформлення спадщини вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини. Факт пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини є самостійною підставою для звернення спадкоємця до суду і не передбачає обов`язкового прийняття нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На підставі викладено, приватний нотаріус рекомендувала позивачу [PERSON] звернутися до суду із позовом про встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини, що в подальшому дозволить позитивно вирішити питання про прийняття нотаріусом заяви про прийняття спадщини, заведення спадкової справи і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1 статті 1221 ЦК України). Згідно з частиною 1, 2 статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст. 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеногостаттею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента\~України від\~24.02.2022\~року №\~64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено. 3 урахуванням веденого в Україні воснного стану, у позивача виникли об?єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Суд встановив, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] закінчився 24 листопада 2022 року, а до нотаріуса із заявою про роз`яснення порядку подачі заяви про прийняття спадщини позивач [PERSON] звернувся 18 січня 2024 року. Суд виходить з наступних обставин, що [PERSON] являлася мешканкою м. Ізюм Харківської області, що було окуповане РФ 24.02.2022 року і деокуповане Україною у вересні 2022 року, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року за № 309 (з відповідними змінами та доповненнями). Свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , було видано 08 лютого 2023 року Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 186, - тобто вже після закінчення строку на прийняття спадщини. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року за № 309 (з відповідними змінами та доповненнями), місто Ізюм, в якому проживав спадкоємець, з березня 2022 року відноситься до територій, на яких активно велися бойові дії і не передається можливості їх припинення. Суд, встановивши фактичні обставини враховує, що лише після деокупації м. Ізюм Харківської області та його розмінування, завершення фільтраційних заходів представниками силових та правоохоронних відомств на території міста Ізюм Харківської області у позивача [PERSON] з`явилася можливість в ході досудового розслідування, в рамках кримінального провадження, провести молекулярно генетичну експертизу, за результатами якої було встановлено його спорідненість з померлою [PERSON] , і свідоцтво про смерть останньої він отримав вже після спливу строку встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього, на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року, 24 квітня 2024 року на адресу суду надійшов лист приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцової Олени Олександрівни № 327/01-16 від 19 квітня 2024 року щодо відкриття спадкової справи, згідно якого вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилася. Також суду надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 18 квітня 2024 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні, а саме внаслідок окупації м. Ізюм Харківської області у період з березня по вересень 2022 року, подальшою необхідністю ідентифікації тіла його померлої матері [PERSON] та отриманням свідоцтва про смерть останньої. Також мешканці міста були змушені адаптуватися до нових умов, змінювати свою життєдіяльність, коли всі зв`язки та процеси порушені, організовувати умови для збереження життя та здоров`я свого та своїх рідних. Судом встановлено, що після деокупації міста в ході досудового розслідування було призначено судово медичну експертизу тіла матері та в рамках кримінального провадження проведено молекулярно генетичну експертизу за результатами якої встановлено спорідненість. Свідоцтво про смерть [PERSON] позивач отримав вже після закінчення строку для прийняття спадщини 08 лютого 2023 року. Отже всі зазначені обставини у сукупності, на думку суду, мали своїм наслідком пропущення строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини в період строку, визначеного законом, тобто існували об`єктивні, істотні труднощі, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Завданням цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в позові наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для позивача [PERSON] щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] у два місяці, який є достатнім строком, перебіг якого рахується з дня набрання судовим рішенням законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved