Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить стягнути солідарно з них суму заборгованості за теплопостачання та гарячу воду за період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 60059,22 гривень, а також сплачений судовий збір в сумі 2684 гривень. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання в тому числі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі. Внаслідок відмови відповідачів від виконання обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг, станом на 01 лютого 2022 року за відповідачами утворилась заборгованість за період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 60059,22 гривень. Аргументи учасників справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені та в інтересах яких діє адвокат Рябко Руслан Олегович надали до суду заяву від 22.08.2023 про перегляд заочного рішення, в якій просили, в тому числі застосувати строки позовної давності за заборгованість за листопад та грудень 2019 року. Інших документів від сторін до суду не надходило. Рух справи. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 26 травня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Заочним рішення Київського районного суду міста Харкова від 12 липня 2023 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання та гарячу воду - задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 60059 (шістдесят тисяч п`ятдесят дев`ять) гривень 22 (двадцять дві) копійки. Стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору по 894,67 гривень з кожного. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 18 вересня 2023 року поновлено відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Харкова від 12 липня 2023 року, прийнято заяву представника відповідачів адвоката Рябко Руслана Олеговича про перегляд заочного рішення до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2024 року заяву представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~- адвоката Рябка Руслана Олеговича про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Харкова від 12 липня 2023 року задоволено повністю, скасовано заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 12 липня 2023 року, розгляд цивільної справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Рябко Руслан Олегович, у судове засідання повторно не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є користувачами послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] . В даному приміщенні зареєстровані всі відповідачі, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 25 травня 2023 року. Як вбачається зі змісту відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, у зв`язку з неповною та несвоєчасно оплатою таких послуг станом на 01 лютого 2022 року за відповідачами утворилась заборгованість за період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 60059,22 гривень. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Судом встановлено, що відповідачі є користувачами послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , та значаться зареєстрованими за вказаною адресою. Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону Україні "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630\~(що діяли на час виникнення спірних правовідносин), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пп.1, 5 ч.2\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Згідно зі\~ст. 67 ЖК УРСР\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.\~Статтею 68 ЖК УРСР\~закріплено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630\~(яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, вбачається, що станом на 01 лютого 2022 року за відповідачем утворилась заборгованість за період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 60059, 52 гривень. В ході судового розгляду справи відповідачами не надані будь-які докази на спростування вказаних обставин, своєї незгоди або будь-яких заперечень щодо наданого позивачем розрахунку вони також не надали. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. На підставі викладеного, вирішуючи спір, суд встановив, що позивач надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду до квартири відповідачів, останні від вказаних послуг у встановленому\~законом\~порядку не відключилася, є споживачами та отримують вказані послуги, однак не виконують зобов`язання щодо їх сплати, у зв`язку з чим мають заборгованість за період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 60059, 22 гривень, плата за опалення та гарячу воду нараховувалася відповідачам правомірно, належних та допустимих доказів щодо оскарження за спірний період встановлених тарифів за надання послуг з теплопостачання або скарг щодо їх якості відповідачами не надано. При цьому, суд зазначає, що за приписами\~ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що відповідачі у встановленому чинним законодавством порядку відмовились від послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі», або ж будь-які звернення до останнього з приводу їх не проживання та не користування такими послугами. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з теплопостачання з відповідачів солідарно у повному обсязі. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або\~законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ч. 1\~ст. 541 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 543 ЦК України\~у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором (ч. 4\~ст. 543 ЦК України). У відповідності до положень ч. 3 ст.12\~та ч. 1 ст.82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2статті 43\~ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені\~законом\~або судом, не приховувати докази. Частиною 1ст. 81\~ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 60059,22 гривень. Разом з тим, представником відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокатом Рябко Русланом Олеговичем в заяві про перегляд заочного рішення від 22.08.2023 зазначено про необхідність застосування строку позовної давності, з приводу якого суд вважає необхідним зазначити наступне. За приписами\~статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1\~ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) Відповідно до\~ст.253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261\~ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(пункт 1 статті 32 Конвенції), вказав, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Строк давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і закінченість, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, які мали місце у далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми. За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4\~статті 267 ЦК України). Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою є 22 травня 2023 року, а період нарахуванням останнім заборгованості становить з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК\~України\~щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена\~законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі\~статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Із 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку (пункт 1 постанови № 211 з наступними змінами). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у редакції\~Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 2 квітня 2020 року). Отже, оскільки з 02 квітня 2020 року набрав чинності\~Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України\~продовжуються на строк його дії. Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду 06 вересня 2023 року у справі №910/18489/20, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі 947/8885/21. Отже, з огляду на вищезазначені норми права та висновки Верховного суду, враховуючи дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою до суду\~22 травня 2023 року, період нарахування останнім заборгованості з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до даних позовних вимог позовної давності. Щодо розподілу судових витрат Згідно платіжного доручення № 8315 від 26 квітня 2023 року, позивачем під час пред`явлення позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2684, 00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684, 00 гривень\~по 894,67 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved