Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог вказала, що згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 р. у справі № 240/17619/20 було задоволено позов її батька, [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати, виплатити її батькові доплату до пенсії, визначеному\~ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як непрацюючому пенсіонеру, який проживав на території радіоактивного забруднення, починаючи з 17.07.2018 р., в розмірі двох мінімальних заробітних плат, щомісячно. Рішення суду набрало законної сили і підлягає виконанню. З огляду на відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату заборгованих сум на користь позивача як спадкоємця, сторона, посилаючись на вимоги норм законодавства, що врегульовують питання переходу права та обов`язків спадкодавця до спадкоємців, надає розрахунок заборгованості та просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь [PERSON] недоотримане за життя [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] недоотриману пенсію в сумі 321 695,74 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.08.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 30.08.2024 р. від відповідача до суду надійшов відзив, зі змісту якого, відповідач заперечує проти задоволення позову. Сторона зауважує, що покладений судом обов`язок здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії здійснюється з одночасним застосуванням вимог законодавства у сфері бюджетного врегулювання. Так, зокрема, виплата донарахування може бути здійснена виключно за наявності відповідного бюджетного фінансування з Державного бюджету України. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що розрахунок заборгованості, зазначений позивачем у позовній заяві, визначений нею самостійно, та не може бути взятий до уваги, оскільки він здійснений без застосування чинного законодавства, в довільній формі. Нарахування на виконання рішення суду суми заборгованості належить до виключної компетенції ГУ ПФУ у Житомирській області. Сума, яку позивач зазначає для стягнення є неогрунтованою та безпідставною. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволені позову. (а. с. 35-38). В судовому засідані представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог, обгрунтовуючи свою позицію наданими суду доказами. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Підтримав позицію викладену у відзиві до позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що рішенням\~Житомирського окружного\~адміністративного суду\~від 05.08.2021\~р.\~у справі\~№ 240/17619/20\~позов задоволено\~та:\~визнано протиправною\~бездіяльність Головного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в Житомирській\~області щодо\~не нарахування\~та невиплати [PERSON] з 17.07.2018 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному\~статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",\~зобов`язано\~Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Житомирській області\~здійснити з\~17.07.2018\~р.\~нарахування та\~виплату [PERSON] підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному\~статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Рішення набрало законної сили 20.12.2021 р. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.08.2023 р. (а. с. 10). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Коростенського району Житомирської області Романчук А.М., [PERSON] , [INFO] є єдиним спадкоємцем\~за законом [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а. с. 13). Листом ГУ ПФУ у Житомирській області на адресу [PERSON] повідомлено, що сума заборгованої пенсійної виплати по перерахунку, проведеного на виконання рішення суду, за період з 17.07.2018 р. по 31.07.202 р. становить 321 695,74 грн. (а. с. 18-19). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої\~\~ЦК України\~\~процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Матеріалами справи підтверджується, що позивачка дійсно є донькою [PERSON] . а відтак, за правилами ст. 1261 ЦК України, належить до першої черги спадкоємців за законом. За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Стосовно позовних вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 р. гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Враховуючи складність справи, крітерії розумності, суд вважає, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню а саме в сумі 5 000 (п`яти тисяч грн.) З урахуванням встановленого, суд вважає, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті батька відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право.

Outcome: partial