Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

15 квітня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, в якому просить: визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж літ. "ГЗ", цегла, загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0062 га, для гаражного будівництва, кадастровий номер 5924187300:01:003:0066. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Виконавчого комітету Плавинищенської сільської ради Роменського району Сумської області №17 "Про надання дозволу на будівництво" від 05.03.2007 року надано йому дозвіл на будівництво гаража на земельній ділянці розміром 0,1 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зобов`язано його виготовити проектну документацію на будівництво та одержати дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт в інспекції Держархбудконтролю. На підставі вказаного рішення йому було видано будівельний паспорт на будівництво господарських будівель, затверджений начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Роменської РДА. В 2008 році ним було побудована гараж цегляний літ. "ГЗ" загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . 29.06. 2009 року йому видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №381740, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.09.623.00045, яким посвідчено що він є власником земельної ділянки площею 0,0062 га, для гаражного будівництва, кадастровий номер 5924187300:01:003:0066, розташованої в [ADDRESS] . Згідно виданої КП "Роменське МБТІ" довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна №1342 від 04.12.2023 року за адресою: [ADDRESS] , за даними технічної інвентаризації розташовані Гараж літ. ГЗ, цегла, площею 27,1 кв.м. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 01.01.2013 року право власності на вищевказане майно не реєструвалося. Гараж побудований на земельній ділянці (кадастровий номер 5924187300:01:003:0066) згідно державного акту серія ЯЗ №381740 для гаражного будівництва. Він звернувся до виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області з заявою від 22.01.2024 року, згідно повідомлення останнього для отримання роз`яснень щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів йому необхідно звернутися до Державної інспекції архітектури та містобудування України, до повноважень якої відноситься дана послуга. Він звернувся до Державна інспекція архітектури та містобудування України з заявою від 22.01.2024 року, в якій посилаючись, що в додатках до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року № 750) відсутня форма декларація, яку він може заповнити і подати до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю, на що надано роз`яснення №870/04/18-24 від 14.02.2024 року про те, що відповідно до пункту 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Згідно Висновку експерта за результатами будівельно-технічного дослідження №1777 від 18.03.2024 року не зданий в експлуатацію гараж літ. "ГЗ", розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідає державним, будівельним, протипожежним нормам і придатний до подальшої експлуатації. За таких обставин, просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 16.04.2024 року було відкрито загальне позовне провадження по справі, з призначенням підготовчого судового засідання. Згідно ухвали від 16 травня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 03 липня 2024 року до суду надійшли пояснення по справі від представника Державної інспекції архітектури та містобудування України, в яких простили відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] , посилаючись на те, що рішення Виконавчого комітету Плавинищенської сільської ради Роменського району Сумської області від 05.03.2007 року № l7 не є дозволом на виконання будівельних робіт, а є лише одним із документів на підставі надавався даний дозвіл, враховуючи, що у позивача відсутній наданий інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл на виконання будівельних робіт, побудований гараж цегляний літ. «Г3» загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] вважається самовільним будівництвом. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. З матеріалів справи вбачається, що у позивача відсутній дозвіл виданий органом державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт та належно затверджений проект або будівельні паспорти на спірні самочинно збудовані об`єкти. Позивачем до позовної заяви долучений лист ДІАМ від14.02.2024 №870/04/18-24, проте варто відзначити, що у цій справі декларація про готовність спірного об`єкта до експлуатації органом державного архітектурно-будівельного контролю не розглядалася, а зі змісту долученого позивачем листа ДІАМ вбачається, що предметом розгляду було звернення, а не декларація. У судове засідання позивач не з`явився будучи повідомленим про дату і час судового засідання. Представник позивача в клопотанні до суду позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи також до суду не з`явились, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Плавинищенської сільської ради Роменського району Сумської області №17 "Про надання дозволу на будівництво" від 05.03.2007 року надано [PERSON] дозвіл на будівництво гаража на земельній ділянці розміром 0,1 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зобов`язано останнього виготовити проектну документацію на будівництво та одержати дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт в інспекції Держархбудконтролю. На підставі вказаного рішення [PERSON] було видано будівельний паспорт на будівництво господарських будівель, затверджений начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Роменської РДА. [PERSON] у 2008 році було побудована гараж цегляний літ. "ГЗ" загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . 29.06. 2009 року [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №381740, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.09.623.00045, яким посвідчено що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0062 га, для гаражного будівництва, кадастровий номер 5924187300:01:003:0066, розташованої в [ADDRESS] . Відповідно до довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна №1342 від 04.12.2023 року, виданої КП "Роменське МБТІ", за адресою: [ADDRESS] , за даними технічної інвентаризації розташовані Гараж літ. ГЗ, цегла, площею 27,1 кв.м. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 01.01.2013 року право власності на вищевказане майно не реєструвалося. Гараж побудований на земельній ділянці (кадастровий номер 5924187300:01:003:0066) згідно державного акту серія ЯЗ №381740 для гаражного будівництва. [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області з заявою від 22.01.2024 року, в якій посилаючись, що в додатках до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року № 750) відсутня форма декларація, яку він може заповнити і подати до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю, в зв`язку з чим просив роз`яснити, який порядок введення в експлуатацію гаража літ. "ГЗ", цегла, загальною площею 27,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0062 га, для гаражного будівництва, кадастровий номер 5924187300:01:003:0066. Згідно повідомлення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 2.1-23/681 "Про надання роз`яснень щодо порядку введення в експлуатацію гаража" від 20.02.2024 року для отримання роз`яснень щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів [PERSON] необхідно звернутися до Державної інспекції архітектури та містобудування України, до повноважень якої відноситься дана послуга. [PERSON] звернувся до Державної інспекції архітектури та містобудування України з заявою від 22.01.2024 року, в якій посилаючись, що в додатках до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року № 750) відсутня форма декларація, яку він можу заповнити і подати до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю, в зв`язку з чим просив роз`яснити, який порядок введення в експлуатацію гаража літ. "ГЗ", цегла, загальною площею 27,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0062 га, для гаражного будівництва, кадастровий номер 5924187300:01:003:0066. Державною інспекцією архітектури та містобудування України надано роз`яснення №870/04/18-24 від 14.02.2024 року про те, що відповідно до пункту 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком іза умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Згідно Висновку експерта за результатами будівельно-технічного дослідження №1777 від 18.03.2024 року не зданий в експлуатацію гараж літ. "ГЗ", розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідає державним, будівельним, протипожежним нормам і придатний до подальшої експлуатації. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна). За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва ( реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Наведений висновок узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04 червня 2018 року у справі № 640/13030/16-ц (провадження № 61-1073св17) та від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17 (провадження № 61-39346св18). Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися органами державного архітектурно-будівельного контролю. Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити, що згідно Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року за № 158, зареєстрованого в МЮ України 28.08.2018 року за № 976/32428 Отже самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності. Верховний Суд України у постанові від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 сформулював правову позицію згідно з якою у розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. При цьому в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 Верховний Суд зауважив, що норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик. Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц звернуто увагу на те, що внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції об`єкт нерухомого майна втрачає тотожність із тим, на який власником було отримано право власності. Матеріали справи не містять даних на підтвердження факту звернення позивача до Державної інспекції архітектури та містобудування України для набуття права власності та введення об`єкту до експлуатації у встановленому законом порядку. Позивачем до позовної заяви долучений лист ДІАМ від 14.02.2024 №870/04/18-24, проте декларація про готовність спірного об`єкта до експлуатації органом державного архітектурно-будівельного контролю не розглядалася, а зі змісту долученого позивачем листа ДІАМ вбачається, що предметом розгляду було звернення, а не декларація. З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] відсутній дозвіл, виданий органом державного архітектурно-будівельного контролю, на виконання будівельних робіт та належно затверджений проект або будівельні паспорти на спірні самочинно збудовані об`єкти. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Положеннями ч. 3 ст. 375 ЦК України визначено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 затверджено перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, однак у даному переліку роботи з будівництва капітального гаражу відсутні. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на гараж має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. (Постанова Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 23.09.2019 року, справа № 309/3887/17). З матеріалів справи вбачається, що декларація про готовність спірного об`єкта до експлуатації органом державного архітектурно-будівельного контролю не розглядалась та рішення про її реєстрацію або повернення не приймалось, що свідчить про відсутність позасудового вирішення позивачем, у відповідності до вимог чинного законодавства, питання введення в експлуатацію об`єкта будівництва, а відтак і про відсутність спору. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання. Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, зроблена ним у постанові від 25.08.2020 по справі № 760/21223/17-ц. Таким чином, визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що питання щодо прийняття гаража в експлуатацію не було предметом розгляду компетентного державного органу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що декларація про готовність спірного об`єкта до експлуатації органом державного архітектурно-будівельного контролю не розглядалась та рішення про її реєстрацію або повернення не приймалось, що свідчить про відсутність позасудового вирішення позивачем, у відповідності до вимог чинного законодавства, питання введення в експлуатацію об`єкта будівництва, а відтак і про відсутність спору. Виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення положеннями ст.ст. 328, 376, 392 та ст. 331 ЦК України не передбачено. З огляду на наведене, у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на самочинно збудований гараж.

Outcome: dismissed