Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суді із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивовано тим, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 28 травня 2013 року. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони на даний час припинили шлюбні відносини, разом не проживають, чоловік перебуває на службі у ЗСУ, шлюб носить формальний характер. У сторін різні погляди на сімейне життя та цінності, між ними втрачено почуття взаємної любові та поваги. За наведених обставин просить шлюб розірвати дітей залишити на проживанні із нею. 24.09.2024 року від представника відповідача, адвоката Тиніва І.Д., надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, вимогу про залишення дітей на проживанні із матір`ю просив залишити без розгляду, оскільки тільки у разі наявності спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву у якій\~ просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився у подано 24.09.2024 року відзиві представник просив про розгляд справи у його відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 28 травня 2013 року, сторони зареєстрували шлюб 28 травня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис 532. Згідно копії про народження батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є\~ [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на те що сторони не підтримують шлюбних стосунків, відповідач погоджується на розірвання шлюбу, шлюб зберігати не доцільно,\~ суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо прохання позивачки про залишення малолітніх дітей проживати з нею, то таке прохання не є позовною вимогою згідно ЦК України, позовною вимогою в такому випадку мало б бути визначення місця проживання дітей. Але такої вимоги позивачка не заявляла, тому справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження та без залучення Органу опіки та піклування. Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У випадку якщо сторони не дійдуть згоди щодо визначення місця проживання дітей, то вони вправі звернутись до Органу опіки та піклування чи суду для вирішення такого питання, на даний час такого спору не має, тому така вимога не заявлена та відповідно не розглядається судом. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved