Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі по тексту - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 100 382,42 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є користувачем квартири [ADDRESS] , а, відтак споживачем послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Так, відповідач є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які обліковуються за особовим рахунком споживача житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №499129 (попередній номер 1054499129). Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» здійснює господарське відання житлового фонду Шевченківського району міста Києва, забезпечує обслуговування та надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, закріплених за ним житлових будинків, у тому числі, багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачам будинку [ADDRESS] , у тому числі, житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , надавалися безперебійно та на підставі критеріїв якості, встановлених чинним законодавством, фактичне споживання зазначеної житлово-комунальної послуги підтверджено відсутністю претензій з боку споживачів, оформлених у відповідності до законодавчо визначених вимог та наданих позивачу чи/або виконавцю послуг. Станом на день подання цього позову заборгованість відповідача перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» за сплату наданих йому і спожитих послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій житлового приміщення загалом складає 100 382,42 грн., з яких основний борг - 80 347,42 грн., 3% річних - 5 685,11 грн. та інфляційне збільшення - 14 349,89 грн. У зв`язку із викладеним позивач просить суд позов задовольнити та стягнути із відповідача суму боргу та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.05.2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, проте, відповідно до довідок відділення поштового зв`язку конверти повернулися на адресу суду «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є користувачем квартири, а відтак споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. При цьому, послуга за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій обліковується за єдиним особовим рахунком споживача житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №499129 (попередній номер 1054499129), який належить [PERSON] . Відповідно до відомостей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №109-2098 від 05.04.2024 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03.05.2019. Згідно розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.02.2011 року № 80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» (далі - розпорядження 80), КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» здійснює господарське відання житлового фонду Шевченківського району міста Києва та обслуговування закріплених за ним житлових будинків. Відповідно до п.2.1. Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» підприємство створено з метою забезпечення ефективного утримання, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою та отримання прибутку. Щорічно через систему відкритих електронних торгів відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» укладає договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з їх переможцем згідно ДК 021:2015 98341140-8 Послуги допоміжні комбіновані щодо різних об`єктів, щодо «комплексного прибирання і утримання місць загального користування, сходових клітин, прибудинкової території, утримання і технічного обслуговування внутрішньо-будинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого постачання гарячої води, електропостачання)» у житлових будинках комунальної власності неадміністративного району «Ярославка» Шевченківського району міста Києва. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачам багатоквартирного будинку [ADDRESS] , зокрема, надавалися: - у 2019 році - Приватним підприємством «Український центр нерухомого майна», договір №909 від 20 грудня 2018 року; - у 2020 році - Приватним підприємством «Український центр нерухомого майна», договір №445 від 4 листопада 2019 року; - у 2021 році - Приватним підприємством «Український центр управління нерухомістю», договір №344 від 27 жовтня 2020 року; - у 2022 році - Приватним підприємством «Український центр управління нерухомістю», договір №13 від 6 січня 2022 року; - у 2023 році - Приватним підприємством «Український центр управління нерухомістю», договір №350 від 28 грудня 2022 року; Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Умовами п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому, вимогами п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності з ч.3 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оплати житлово-комунальних послуг, згідно з яким споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним дод укладення відповідного договору. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі 36-2951 цс 15, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3 840/15-ц (провадження №14-280цс18). Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається із розрахунку позивача, заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги, які надані за адресою: [ADDRESS] , станом на червень 2023 року складає: основний борг - 80 347,42 грн., 3% річних - 5 685,11 грн. та індекс інфляції - 14 349,89 грн., що загалом становить 100 382,42 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, хоча був повідомлений про розгляд справи, та можливість подати свої заперечення стосовно позову, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Оскільки судом було встановлено, що позивач здійснює господарське відання, забезпечує обслуговування та надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій зокрема будинку [ADDRESS] , які були надані відповідачу, що зареєстрований в кв. [ADDRESS] у вказаному будинку, при цьому, останній зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved