Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] , за участю третьої особи служби в справах дітей Бершадської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав з тих підстав, що як стверджує, що 05.02.2011 вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Літинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 16. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я не склалася і рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 04.05.2020 їх шлюб розірвано. З моменту розпаду сім`ї син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання. Їх син навчається у Бершадському ліцеї № 1 імені А.Матвієнка. Вона займається вихованням та навчанням сина, слідкує за його здоров`ям, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, не приймає участі у вихованні та утриманні сина, взагалі не телефонує, повністю ігнорує сина, не відвідує батьківські збори, не цікавиться життям, інтересами, здоров`ям, що підтверджується характеристикою та довідклою ліцею. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 09.11.2020 по справі № 126/1520/20 стягуються з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина. Виконавчий лист по даній справі перебуває на виконанні у Бершадському районному відділі ДВС. Відповідач жодного разу аліменти на утримання сина не сплатив і взвгалі не допомагає ніяк. Зазначені нею обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого по [ADDRESS] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина. Представник третьої особи служби у справах дітей Бершадської міської ради Лелюк В.І. в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову та зазначила, що орган опіки та піклування Бершадської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав надано до суду. В судовому засіданні дитина [PERSON] , стосовно якої вирішується питання про позбавлення її батька батьківських прав, не заперечує проти позбавлення батька батьківсьх прав. Заслухавши позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 04.05.2020 шлюб між сторонами розірвано. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER], де боржником є [PERSON] , стягувачем [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 15.07.2020 по 01.01.2024, наданого головним державним виконавцем Бершадського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Варгоцьким А.І., сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 128353,58 грн., сплачено боржником 0 грн. Відповідно до довідки директора Бершадського ліцею № 1 імені Анатолія Матвієнка № 06-02/31 від 31.01.2024, яка видана [PERSON] , матері учня 3-А класу Бершадського ліцею № 1 ім. А. Матвієнка [PERSON] про те, що батько [PERSON] навчанням сина не цікавиться, батьківські збори не відвідував. Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , учня 3-А класу № 06-02/30 від 31.01.2024, мати приділяє належну увагу вихованню сина. Вона систематично відвідує школу, цікавиться не лише успіхами сина, але й справами класу, стосунками сина з однокласниками, психоемоційним станом хлопчика, його самопочуттям. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Бершадської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Бершадської міської ради № 139 від 28.05.2024, орган опіки та піклування Бершадської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнає у повному обсязі, що свідчить про відсутність з його боку інтересу до його неповнолітньої дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини (cт. 18 Конвенції про права дитини). Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 року у справі № 466/9380/17. У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 296/7848/16-ц (провадження № 61-43695св18) зазначено, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20. На підставі ч. 2 ст. 51 Конституції України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 164 СК України,

Outcome: approved