Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») через представника звернулось до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначило, що [PERSON] на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 98-1:-98-5 в літер «А-10» загальною площею 79.7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] з централізованою системою опалення. Житловий будинок [ADDRESS] з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «ХТМ». Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються приміщення [PERSON] . Користування теплової енергії здійснюється за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Між [PERSON] та КП «ХТМ» був складений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, останні здійснили відпустку теплової енергії відповідачу по договору купівлі-продажу теплової енергії № 13422 від 01.12.2010 року в повному обсязі. На підставі чого, [PERSON] були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Заборгованість відповідача за користування тепловою енергією за спожиту теплову енергію на потреби опалення по особовому рахунку № [NUMBER] за період з квітня 2021 року по грудень 2021 року складає 4031 грн. 27 коп. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021 року. Даний договір укладався сторонами з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Таким чином, з 01.12.2021 року по нежитловому приміщенню за адресою: [ADDRESS] , з відповідачем було укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Проведення нарахувань виконувалися згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315. Відповідачу направлялися рахунки фактури за абонентську плату. Станом на 01.01.2024 року абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складала 382 грн. 24 коп., яка утворилась за період з 01.12.2021 року по 01.10.2023 року. Факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії у опалювальний період з 2021-2023 рік є фактом приєднання споживача до умов договору акцептування та підтверджується актом готовності до опалювального сезону 2021-2022 № 178/4649 від 17.05.2021 року, 2022-2023 року № 178/5058 від 11.05.2022 року та актами виконаних робіт по підготовці системи тепло-споживання житлового будинку в осінньо- зимовий період від 12.05.2021 року та від 10.05.2022 року. Відповідачу направлялися рахунки-фактури за послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності сума якого складає 1044 грн. 88 коп. за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року. [PERSON] має заборгованість по особовим рахунках [NUMBER] , [NUMBER] яка складається із заборгованості вартості спожитої теплової енергії по договору купівлі-продажу теплової енергії 4031 грн. 27 коп. (вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором) 95372 грн. 93 коп. (абонентська плата) 382 грн. 24 коп. (заборгованість з технічного обслуговування та поточного ремонту будинкових систем) 1044 грн. 88 коп., загальна сума заборгованості в сумі 100831 грн. 32 коп., яку позивач просив стягнути з [PERSON] разом із витратами зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп. та витратами з отримання довідки з ЄДР в сумі 80 грн. Ухвалою суду від 14.08.2024 року вказані матеріали цивільної справи були прийняті до розгляду та призначені за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав суду заяву про підтримання позовним вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не надала. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.\~191\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15\~ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 10, 81\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Частиною 1 ст.\~11\~ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до Закону України\~«Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі продажу. Позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно з положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП "ХТМ") та споживачами, які отримують ці послуги. У своїй діяльності КП «ХТМ» керуються Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007. Згідно зі ст.\~25\~Закону України\~«Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил. Відповідно до ст.\~24\~Закону України\~«Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до п. 4 Правил користування тепловою енергією, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем та теплопостачальною організацією. Статтею 5\~Закону України\~«Про житлово\~комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений ст.\~7\~цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.\~9\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Положеннями ч. 1 ст.\~10\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору купівлі продажу, вбачається, що відповідачка є власником нежитлових приміщень 1-ого поверху № 98-1: - 98-5 в літер «А-10» загальною площею 79.7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-10). Судом встановлено, що між КП «ХТМ» та [PERSON] було укладено Договір № 13422 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за вищевказаною адресою (а.с.14-17). Відповідач користується тепловою енергією, яку подає у приміщення КП «ХТМ». Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, позивач за кожний розрахунковий період направляв на адресу відповідача рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені (а.с. 62-105). Відповідно до статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 4 ст.\~319\~ЦК України власність зобов`язує. З матеріалів справи вбачається, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплачує послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим по особовим рахункам № [NUMBER] , [NUMBER] утворилась заборгованість, в загальній сумі 100831 грн. 32 коп. яка складається із заборгованості вартості спожитої теплової енергії по договору купівлі-продажу теплової енергії 4031 грн. 27 коп. (вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором) 95372 грн. 93 коп. (абонентська плата) 382 грн. 24 коп. (заборгованість з технічного обслуговування та поточного ремонту будинкових систем) 1044 грн. 88 коп., Частиною 1 статті 322\~ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитлових приміщеннях, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії, здійснюється згідно і показань (з урахуванням теплових втрат від наріжної стіни будинку до місця установки приладу обліку відповідно до п. 7.2.43 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених\~наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71), які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням (п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених\~постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198), а між власниками житла пропорційно площам квартир (п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення). Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630\~розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи вбачається, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплачує послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за її особовими рахунками утворився борг. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Матеріалами справи підтверджено, що КП «ХТМ» надавало відповідачу зазначені вище послуги, відповідач їх одержувала, отже у власника вище вказаних нежитлових приміщень виник обов`язок сплатити ці послуги. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів суд встановив, що відповідач належним чином не виконує обов`язок щодо повної та своєчасної оплати послуг за теплову енергію, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість в сумі 100831 грн. 32 коп. Вказана вище заборгованість, відповідачем на теперішній час не погашена. Згідно ст. ст. 12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1, 3 ст.\~89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 100831 грн. 32 коп., яка утворилась за період з 01.12.2021 року по 01.04.2023 рік. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При цьому, відповідно до\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, крім інших, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом\~ст.140 ЦПК України, витрати, пов`язані з отриманням інформаційної довідки з ЄДР, не є витратами, пов`язаними з витребуванням доказів, оскільки відповідна вимога суду відсутня; отримання такої довідки не є також іншою дією, необхідною для розгляду справи. Відтак, витрати позивача, понесені у зв`язку з отриманням інформаційної довідки з ЄДР не входять до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial