Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення місця проживання дитини, вказуючи на те, що 04 липня 2003 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 19.12.2013 року було розірвано. Від шлюбу мають двоє синів: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] . Малолітній син [PERSON] має зареєстроване місце проживання та постійно мешкає з ним, повнолітній син також мешкає з ним за адресою: [ADDRESS] . Син виховується виключно ним та перебуває на повному його утриманні. Відповідачка у жовтні 2023 року виїхала за кордон і з того часу дитиною не цікавиться, не надає жодних коштів на утримання сина, що свідчить про її самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Ним створені всі належні умови для проживання та всебічного розвитку сина. Просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , як з основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує дитину за адресою: будинок [ADDRESS] . Відповідно до ухвали судді від 26.08.2024 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради - Подставек Г. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та визнають. Від представника відповідача - адвоката Вілінської Г.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі відповідачки [PERSON] проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у відзиву. В наданому відзиву зазначила, що позовні вимоги не визнають, оскільки до 19 жовтня 2023 року малолітній син проживав з відповідачкою, однак у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем 19.10.2023 року відповідачка була вимушена тимчасово виїхати на роботу за кордон. На період своєї відсутності в Україні вона залишила сина під опікою бабусі - [PERSON] , яка добровільно погодилася опікувати онуком [PERSON] . Влітку 2025 року відповідачка має намір приїхати в Україну і забрати малолітнього сина [PERSON] за кордон, що відповідатиме інтересам дитини. Оскільки сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суду представлений Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00045179594 від 24.05.2024 року в якому зазначено, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 2003 року, який розірвано рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 19.12.2013 року, справа №2/438/664/2013. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/005940889 та №2024/006154302, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Суду представлений акт обстеження умов проживання від 23.05.2024, складений посадовими особами служби у справах дітей виконавчого комітету Бориславської міської ради, в якому вказано, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає з татом [PERSON] , [INFO] , бабусею [PERSON] . [INFO] , братом [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дитина має окрему спальне ліжко, шафу для одягу, куток дозвілля, комп`ютерну техніку для навчання та загального розвитку. Марк має тісний психологічний зв`язок з батьком, відчуває від нього підтримку. Суду також представлений Акт про фактичне проживання особи за підписом керівника ОСББ «Трускавецька - 69» від 16.05.2024р., в якому вказано, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] та [PERSON] . З наданої характеристики учня 6-Б класу Бориславського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів №5 за підписом директора [PERSON] та класного керівника Оксани Соверда вбачається, що [PERSON] навчається у 6-Б класі, має хороший фізичний та розумовий розвиток. До занять у школі ставиться сумлінно, без поважної причини ніколи школу не пропускає, шкідливих звичок не має. Батьки розлучені, дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, тісно співпрацює зі школою. Мати не цікавиться сином, участі у вихованні дитини не приймає. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благонадійним. У всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. З відповіді Державної прикордонної служби України від 26.08.2024 року вбачається, що [PERSON] [INFO] виїхала з України 19.10.2023 року через пункт пропуску «Лужанка» і більше до України не поверталася (а.с.26) Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дитину, що також підтверджує її представник у наданому відзиву на позов де зазначає, що відповідачка перебуває за кордоном з жовтня 2023 року, також у відзиву не заперечується, що дитина перебуває на вихованні та утриманні батька, в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211 грн.20 коп.

Outcome: approved