Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

позивач звернувся до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що з позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . 04 серпня 2020 року Красноградським районним судом Харківської області по справі № 626/1800/20 видано судовий наказ, яким стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30 липня 2020 року і до повнолітття дитини. Однак наразі у позивача змінився сімейний стан: народження дитини у новому шлюбі та необхідність матеріального забезпечення дитини та дружини. У зв`язку з чим позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього користь на відповідача за судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області по справі № 626/1800/20, визначивши стягнення аліментів у розмірі 1/6 з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 05 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 24 квітня 2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року прийнято справу до провадження та призначено судове засідання. 01 жовтня 2024 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи їх участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем (а.с. 20, 22, 29). 04 серпня 2020 року Красноградським районним судом Харківської області по справі № 626/1800/20 видано судовий наказ, яким стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30 липня 2020 року і до повнолітття дитини (а.с. 10). Позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача за судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області по справі № 626/1800/20, визначивши стягнення аліментів у розмірі 1/6 з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є погіршення матеріального стану та зміна сімейного стану, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на зміну його сімейного стану: народження дитини у новому шлюбі та необхідність матеріального забезпечення дитини та дружини. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду: копію свідоцтва про шлюб з [PERSON] (а.с. 8), копію свідоцтва про народження [INFO] [PERSON] (а.с. 9). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від сплати стягнутих аліментів. Крім того, відповідачем не надано доказів суттєвого погіршення матеріального стану та того, що його дружина перебуває на його утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормами ч.1 ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Судом встановлено народження у позивача малолітньої дитини [PERSON] від шлюбу із [PERSON] . У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 303/369/20 зазначено, що під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Разом з тим, позивачем не доведено фактичного знаходження дружини та малолітньої доньки на його утриманні, чим не виконано вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме, народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, адже батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по цій справі.

Outcome: dismissed