Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [INFO] померла рідна бабуся позивачки, [PERSON] , якій належала на праві власності кв. [ADDRESS] . На час відкриття спадщини вона була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . При цьому [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті своєї матері, [PERSON] , на користь позивачки. Однак при зверненні представника позивачки, [PERSON] , до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 червня 2024 року через накладення арешту на нерухоме майно спадкодавця. Так за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.04.2024 року встановлено наявність арешту всього нерухомого майна [PERSON] згідно із постановою державного виконавця від 01.12.2010 року, обтяження № 10575609. Звернувшись до Покровського ВДВС в м. Кривому Розі щодо скасування арешту було отримано повідомлення, відповідно до якого термін зберігання завершеного виконавчого провадження сплив, в рамках якого було накладено арешт, тому виконавче провадження було знищено. На підставі зазначеного, оскільки були порушені спадкові права позивачки, вона просила суд зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , яка померла [INFO] , зокрема, з квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] , обтяження № 10575609, накладений на підставі постанови державного виконавця Жовтневого ВДВС в рамках ВП № 23051807 від 01.12.2010 року, а також просила суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на квартиру в [ADDRESS] . Не погоджуючись із поданим позовом представник Покровського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі, вказував, що обтяження № 10575609 на все нерухоме майно [PERSON] було накладено в межах виконавчого провадження № 23051807 на підставі судового наказу від 30.08.2010 року по справі №2н-6903, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення боргу з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа». Однак надати більш детальні відомості щодо даних виконавчих проваджень не є можливим, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. При цьому станом на момент подачі позову будь-які виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Наголошував, що завершення виконавчого провадження окрім фактичного виконання або скасування виконавчого документа не є підставою для скасування арешту накладеного на майно боржника, а до відділу не надходило відомостей щодо фактичного виконання чи скасування зазначеного судового наказу. Додавав, що відділ ДВС залучається в якості третьої особи по даній категорії справ. Ані позивачка, [PERSON] , ані її представник, [PERSON] , до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надавши заяву з проханням розгляд справи провести за їх відсутності, повністю при цьому підтримуючи заявлені позовні вимоги, які просили суд задовольнити. Представники Покровського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду також не з`явились, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи. Від [PERSON] надійшла заява про вирішення спору без її участі, яка при цьому підтримує заявлені [PERSON] позовні вимоги. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 29 серпня 2015 року Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби КМУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 1413, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років. Належність на праві власності [PERSON] [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16 вересня 1994 року, яке було зареєстроване Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації, що також підтверджується довідкою від 10.04.2024 року КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації». На підставі свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , Жовтневого районного бюро РАГС, актовий запис № 384 від 2 березня 1951 року, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої вказана [PERSON] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб від 22 квітня 2024 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились, актовий запис № 592 від 26 липня 1972 року, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 16 серпня 1975 року Жовтневим відділом РАГС м. Кривий Ріг, актовий запис № 1270 від 16 серпня 1975 року, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої вказана [PERSON] . Так відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 17 квітня 1979 року Жовтневим відділом РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис № 201 від 17 квітня 1979 року, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, внаслідок чого колишній дружині було залишено прізвище « [PERSON] ». Також на підставі інформації від 22.11.2023 року з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб вбачається, що 8 січня 2011 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 469 від 5 червня 2011 року. Оглядом копій матеріалів спадкової справи № 88/2024, що відкрилась після смерті [PERSON] , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась лише позивачка, [PERSON] , від 9 квітня 2024 року. При цьому з відомостей виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради від 8 квітня 2024 року вбачається, що [PERSON] на момент своєї смерті [INFO] була зареєстрована у кв. [ADDRESS] разом із позивачкою, [PERSON] . Згідно зі ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1262 ЦК у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно із ч. 1 ст. 1265 ЦК у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За 1, 3 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, враховуючи, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до її спадкоємців, то внаслідок смерті [PERSON] , а також заяви спадкоємця першої черги, [PERSON] , про не бажання приймати спадщину після смерті матері, [PERSON] , то така спадщина була фактично успадкована [PERSON] , онукою спадкодавця, що залишилась після смерті [PERSON] у вигляді кв. [ADDRESS] , оскільки позивачка була зареєстрована разом із таким спадкодавцем на момент смерті [PERSON] . Суд при\~цьому встановив,\~що на\~підставі інформації\~з Єдиного\~реєстру заборон\~відчуження об`єктів\~нерухомого майна\~вбачається,\~що на\~ [PERSON] зареєстровано\~6\~грудня 2010\~року обтяження\~№ 10575609\~про арешт\~всього нерухомого\~майна із забороною його відчуження, обтяжувачем за яким є Жовтневий відділ ДВС Криворізького МУЮ на підставі постанови від 01.12.2010 року в рамках ВП № 23051807. На підставі вказаних обставин приватним нотаріусом Кучмай І. І. було відмовлено на підставі постанови від 27 червня 2024 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщини після смерті [PERSON] через арешт, накладений на належну спадкодавцю кв. [ADDRESS] . Отже, реалізувати набуті у спадок після смерті своєї бабусі права на нерухомість [PERSON] фактично позбавлена у законному порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на таке нерухоме майно та здійснення державної реєстрації набутого права, оскільки на усе нерухоме майно спадкодавця, [PERSON] , накладено арешт виконавчою службою. При цьому з відповіді Покровського ВДВС у м. Кривому Розі від 21 травня 2024 року вбачається, що надати більш детальну інформацію щодо обтяження № 10575609 про арешт всього нерухомого майна на підставі постанови від 01.12.2010 року в рамках ВП № 23051807 не виявляється можливим через завершення терміну зберігання виконавчого провадження. Суд при цьому звертає увагу на те, що на підставі відомостей з Єдиного реєстру боржників від 3 серпня 2024 року вбачається, що відносно [PERSON] відсутні відкриті виконавчі провадження щодо будь-якого примусового виконання, що також підтверджується відомостями Покровського ВДВС, наданими у відзиві. Також обтяження № 10575609 на все нерухоме майно [PERSON] було накладено в межах виконавчого провадження № 23051807 на підставі судового наказу від 30.08.2010 року по справі №2н-6903, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення боргу з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа», що підтверджується інформацією Покровського ВДВС, наданою у відзиві на позов. Натомість, на підставі довідки від 6 травня 2024 року КПТМ «Криворіжтепломережа» вбачається, що борг за виконавчим листом № 2-6903 від 19.0.2010 року в сумі 3357,25 грн. був погашений 22.08.2012 року, за яким заборгованість відсутня. За ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На підставі ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких встановлені судом обставини справи не підпадають. При цьому за змістом ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у такому випадку арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином за встановлених обставин справи та через відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо [PERSON] з примусового виконання вимог, зокрема, на користь КПТМ «Криворіжтепломережа», що підтверджується довідкою про відсутність боргу перед стягувачем за виконаним провадженням, в рамках якого було постановою державного виконавця 1 грудня 2012 року накладено арешт, то внаслідок смерті такого боржника та наявності у нього спадкоємця, позивачки по справі, арешт на все нерухоме майно [PERSON] із забороною його відчуження, накладений Жовтневим відділом ДВС Криворізького МУЮ постановою від 01.12.2010 року підлягають на переконання суду скасуванню. Аналогічний за змістом правовий висновок був висловлений Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 645/6694/15-ц. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] , яка померла [INFO] , зокрема, з квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] , за обтяженням № 10575609, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис, обтяжувачем за яким є Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Натомість, суд вказує, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на квартиру в [ADDRESS] є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки підставою для відмови в проведені нотаріальних дій нотаріусом за заявою [PERSON] було наявність арешту, накладеного на спадкове майно, який на підставі даного судового рішення скасовується, внаслідок чого позивачка не позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в передбаченому законом порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: partial