Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 06.09.2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами погіршились відносини в сім`ї, між ними припинено шлюбні відносини, сформувалися протилежні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, строк для примирення не потрібен. Виходячи з викладеного, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 01.10.2019 року між нею та відповідачем, зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №765; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з нею. Відповідач у поданому відзиві позов визнав. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Судом на підставі частини другої\~статті 247\~ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2024 справу передано на розгляд на судді Голяні О.В. Ухвалою суду від 09.09.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Фактичні обставин справи, встановлені судом. 01.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №765, що стверджується долученим до матеріалів справи оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.10.2019 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.01.2017 року. Оцінка Суду. Щодо вимоги про розірвання шлюбу. Згідно із частиною першою\~статті 110 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. А частиною другою\~статті 112 СК\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до\~статті 51 Конституції України, частини першої\~статті 24 СК\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Щодо вимоги про залишення малолітньої дитини проживати з матір`ю. Суд наголошує, що згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»). Вирішуючи питання про місце проживання неповнолітніх дітей суд буде керуватись її «якнайкращими інтересами» Отже, статтями\~141,\~155 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі\~статтею 157 СК\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким з батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини з залученням органу опіки і піклування / позиція Верховного суду у рішенні від 5.01.2020 у справі № 200/952/18/. У даному випадку спір між сторонами про визначення місця проживання малолітнього сина відсутній, відповідачем подано до суду заяву, в якій він не заперечує проти того, щоб малолітній син проживав разом з його матір`ю, а тому малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати разом з матір`ю, що буде відповідати «якнайкращим інтересам дитини». Враховуючи, що позивач [PERSON] просить залишити їй шлюбне прізвище, відповідно до\~статті 113 СК України\~після розірвання шлюбу їй необхідно залишити її шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved