Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

2 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 26 червня 1993 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Поліським відділом загсу Київської області, актовий запис №52. Від шлюбу мають повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у сторін не склалось, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Спільне господарство та сумісне проживання між ними припинено. Оскільки, подальше збереження шлюбу та примирення є не можливими, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після отримання судом відповіді на запит у порядку частини шостої статті 187 ЦПК України щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, ухвалою суду від 11 червня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 13 серпня 2024 року о 09:30 год. В судове засідання, призначене на 13 серпня 2024 року сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Розгляд справи відкладено до 25 вересня 2024 року о 09:55 год. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі. При цьому, враховуючи позицію позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомлені. Відповідно до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надіслав до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Заяв від відповідача про причини його неявки, про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] з 26 червня 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26 червня 1993 року Поліським відділом ЗАГСУ Київської області, актовий запис №52. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Як зазначає позивач, шлюбне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Примирення є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Також, у відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Суду в якості доказу надано копію посвідчення серії [NUMBER] (категорії 2), з якого убачається, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved