Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

14.01.2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: Миколаївська районна державна адміністрація Миколаївської області в особі Органу опіки і піклування Костянтинівської сільської ради Новодеського району Миколаївської області про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , яка знаходиться на її утриманні та проживає за її фактичною адресою: [ADDRESS] (орендоване житло). Крім того, вона, від іншого шлюбу, має сина [PERSON] , [INFO] , який також проживає з нею, має гарні відносини з сестрою. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають протилежні погляди на шлюб та піклування один про одного та їх дитину. Вказує, що відповідач дозволяє собі виражатися образливо відносно неї, створює конфліктні ситуації. Вона, в свою чергу, створила належні умови для проживання, виховання та розвитку доньки, не вчиняє перешкод батькові у спілкуванні з дитиною, для унеможливлення в майбутньому маніпулювати місцем проживання дитини, вважає за необхідне визначити місце проживання доньки з нею, а тому вимушена звернутись в суд з позовом, який просить задовольнити. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, витребувано висновок від Органу опіки та піклування Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. 15.08.2022 року [PERSON] пред`явлено зустрічний позов до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Зустрічний позов відповідач за первісним позовом обґрунтовує тим, що шлюб сторін був щасливим, однак восени 2021 року він дізнався про те, що у дружини з`явився інший чоловік. Він намагався зберегти родину, адже мав справжні сильні почуття до дружини, вбачав велику цінність у родині яку створив, як на той час, так і досі любить дітей (не дивлячись на те, що [PERSON] не є його біологічним сином). Однак, розуміючи що його намагання врятувати родину від розпаду не принесли бажаних результатів, відверто вирішив поспілкуватися з відповідачем з приводу залишення їх доньки [PERSON] проживати з батьком, адже щиро вважав, що переїзд її до іншого міста та проживання з незнайомим дитині чоловіком (обранцем відповідача за зустрічним позовом) негативно впливатиме на доньку. Дружина потай зібрала частину речей та разом з дітьми зникла у невідомому йому напрямку. Протягом досить тривалого часу він не міг спілкуватися з донькою, адже вона не повідомляла про місце її перебування, на телефонні дзвінки не відповідала, а коли почала відповідати, то не давала можливості поговорити з донькою, лише висловлювала образи та своє невдоволення. Під час проживання дитини з матір`ю мав суттєві перешкоди у спілкуванні з донькою. Після повномасштабного вторгнення рф до України, забрав дружину та дітей до [PERSON] і донька залишилася проживати з ним. Наразі, ним створено всі належні умови для виховання та утримання доньки. Вважає, що визначення місця проживання дитини з ним відповідатиме її якнайкращим інтересам. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.09.2022 року зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом та залучено Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради до участі в даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Ухвалами Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2022 року, 19.09.2022 року, 02.03.2023 року судом були витребувані документи за клопотаннями сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2023 року підготовче провадження у справі закрите та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Гуцол Р.І. позов підтримав, просив закрити провадження у справі в частині зустрічного позову та повернути зустрічний позов, не брати до уваги усі докази, що подані позивачем за зустрічним позовом разом з позовом та в подальшому, не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, посилаючись на обставини, викладені ним в письмових поясненнях просив задовольнити первісний позов [PERSON] . Відповідач та його представник адвокат Калінка-Бондар О.Б. заперечили проти задоволення первісного позову, та просили задовольнити зустрічний позов, посилаючись на обставини, що в ньому викладені. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради [PERSON] підтримала наданий суду висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини з батьком. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Миколаївська районна державна адміністрація Миколаївської області в особі Органу опіки і піклування Костянтинівської сільської ради Новодеського району Миколаївської області в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи (т.1 а.с.57) наявна інформація Костянтинівської сільської ради про неможливість надання висновку у зв`язку з військовими діями та розгляд справи без участі представника (т.1 а.с.77). Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , представників сторін та третьої особи, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі № 377/128/18, суд зазначив, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Для ухвалення судового рішення може виявитися необхідним не лише враховувати відповідні правові положення, а також брати до уваги не правові поняття та реалії, які стосуються контексту спору, як-от, наприклад, етичні, соціальні чи економічні міркування. Це вимагає від судді усвідомлення наявності таких міркувань при вирішенні справи. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК України). Кожна сторона зобов`язана довести належними та достатніми доказами ті обставини, на які посилається. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України). Судом встановлено, що 07.10.2016 року сторони зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 703 від 07.10.2016 pоку. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , про що 03.05.2017 року Подільським районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області складено актовий запис № 212. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с. 12). Фактичні шлюбні відносини між сторонами було припинено, та в подальшому шлюб розірвано за рішенням суду. Після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, малолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] , почала проживати разом з матір`ю у найманому житлі за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 13-15). Позивач за первісним позовом перебувала на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу містобудування, архітектури та цивільного захисту Костянтинівської сільської ради з 01.12.2021 року (т.1, а.с. 17). За місцем роботи в Управлінні регіонального розвитку містобудування та архітектури Кіровоградської ОДА на посаді головного спеціаліста відділу з питань архітектурної та містобудівної діяльності де працювала з 15.02.2021 року [PERSON] характеризувалася позитивно (т.1, а.с. 18). [PERSON] працює на посаді головного спеціаліста у Кіровоградській обласній державній адміністрації, за період роботи з лютого по листопад 2021 року отримав заробітну плату у розмірі 104 768,51 грн. (т.1, а.с. 104). За місцем роботи у Департаменті освіти і науки Кіровоградської ОДА, [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 02.11.2021 року (т.1, а.с. 117-119). Згідно договору позички квартири від 09.11.2021 року та акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 30.11.2021 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 105-108, 113). [PERSON] на диспансерному обліку у КНП «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» не перебуває, що підтверджується довідкою від 15.11.2021 року № 20 (т.1, а.с. 114). Також, [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку, за допомогою не звертався, лікарем не оглядався і у КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», що підтверджується довідкою № 2566 (т.1., а.с. 115). З досліджених у судовому засіданні доказів (т.1, а.с. 125-186), з пояснень учасників справи вбачається, що після припинення фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, зміни місця проживання позивача з донькою, відповідач мав перешкоди у спілкуванні з дитиною. З Висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи за заявою [PERSON] від 24.02.2022 року № 4543/4560/21-27 повернення [PERSON] в звичне для неї середовище, а саме в місце, де до моменту від`їзду перебувала разом із батьками та іншими близькими, які є членами родини в тому числі і по лінії батька, дозволить дитині не витрачати психічні та фізичні ресурси організму на освоєння нового середовища та гарантуватиме збереження стабільності її психічного здоров`я. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою відповідача, він з донькою проживає вдвох, мають гарні відносини. Була свідком подій, коли почула крики поблизу будинку, вибігла та бачила як плаче [PERSON] на руках у батька, мати стояла осторонь, а дівчинка говорила, що це мати в усьому винна. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що опитувала дитину в рамках розгляду заяви батька про насильницькі дії з боку матері дитини та [PERSON] повідомила їй, що нікуди не ходить, сидить вдома, а батько в цей час на роботі. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. У висновках ВС, викладених у постановах від 30.11.2022\~року у справі № 464/5348/21, від 09.11.2022 року у справі № 753/4575/21 суд зазначає, що під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. Суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. У постанові Верховного суду від 23.12.2019 року у справі № 552/4608/18 (провадження № 61-6271св19) суд наголосив, що зміна місця проживання дитини, яка спричинить порушення стійких, усталених зв`язків дитини з оточенням і звичним середовищем, не відповідає найкращим інтересам дитини. Також, Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 року у справі № 404/3499/17 дійшов висновку, що визначення місця проживання дітей із батьком, з яким вони безперервно проживали тривалий період в оточенні інших рідних їм людей, забезпечує їх розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі та не впливає на взаємини дітей із матір`ю, оскільки не позбавляє її прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків. З висновку органу опіки та піклування № 5227/49-13-24 від 23.11.2022 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 951 від 13.12.2022 року (т.1 а.с. 237-239) вбачається, що проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком відповідатиме її якнайкращим інтересам. Думка дитини щодо предмету спору була з`ясована представниками органу опіки та піклування, шляхом опитування для надання висновку щодо предмету судового розгляду, спеціалістами психологами, під час психологічного обстеження дитини, та полягає у бажанні дівчинки проживати разом з батьком. У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29.05.2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Судом не встановлено обставин, з яких би вбачалося вчинення Відповідачем перешкод позивачеві у спілкуванні з донькою. Натомість, суд приймає до уваги інформацію Державної прикордонної служби України ід 02.08.2024 року, згідно якої [PERSON] перетнула кордон України в напрямку Київ-Перемишль 18.02.2024 року і на даний час перебуває за межами України. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом. У даному випадку, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом належними та достатніми доказами повністю доведено наявність правових підстав для визначення місця проживання доньки разом з ним. Натомість, позовні вимоги позивача, заявлені в первісному позові суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно зі статтями\~141,\~150,\~153,\~155 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо (Постанова Великої Палати Верховного Суду 04.07.2018 року, справа № 712/10623/17). Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до статті 8 Конвенції\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції,\~консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Суд враховує, що дитина проживає з батьком, який належним чином піклується про стан її здоров`я, забезпечує отримання дитиною загальної середньої освіти, сприяє її гармонійному фізичному, розумовому, духовному, моральному і соціальному розвитку, утримує доньку. Суду не надано доказів того, що він чинить перешкоди матері дитини у спілкуванні з донькою. Натомість, позивач не довела суду необхідності зміни місця проживання дитини, в тому числі й з врахуванням психічного та психологічного здоров`я дитини, а також того, яким саме інтересам дитини буде відповідати така зміна. Суд наголошує на тому, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а визначення місця проживання дитини з одним із батьків, який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини. В даному конкретному випадку суд приходить до висновку, що підтримання існуючого ладу життя дитини, перебування її у звичній, емоційно та соціально прийнятній для неї обстановці, має пріоритетне значення над забезпеченням права позивача приймати участь у вихованні доньки шляхом визначення місця проживання дитини з нею. Враховуючи викладені обставини, надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову [PERSON] та задоволення зустрічного позову і визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком. Відповідно до норм статті 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по справі щодо первісного позову за рахунок позивача та стягує судові витрати за зустрічним позовом з відповідача на користь позивача в розмірі підтверджених наданою ним квитанцією про сплату судового збору в сумі 1 073,60 грн. (т.2 а.с.112).

Outcome: approved