Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

В березні 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Щукіну Н.О. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, зміну розміру аліментів, стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивував тим, що він та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Ленінського районного суду м.\~Миколаєва від 30.03.2020 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення [PERSON] повноліття, потім - в розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення повноліття [PERSON] . 20.11.2021 позивач [PERSON] уклав шлюб з іншою особою [PERSON] , з якою і проживає на теперішній час. З жовтня 2023 року в родині позивача поживає також його старший син [PERSON] , який перебуває на його утриманні, не зважаючи на те, що з нього продовжують стягуватись аліменти на утримання сина на користь відповідача. Посилаючись на викладене, позивач вважає, що стягнення аліментів з нього на користь його колишньої дружини на утримання сина [PERSON] повинно бути припинено. Крім того [PERSON] зазначає, що оскільки право на стягнення аліментів має той з батьків, з ким фактично проживає дитина, відповідач [PERSON] повинна сплачувати на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] . Також позивач зазначає про те, що з часу стягнення аліментів на дітей істотно змінився його матеріальний та сімейний стан. Наразі в нього на утриманні перебуває старший син, дружина, неповнолітній син його дружини, а також її мати, яка є інвалідом ІІ групи. [PERSON] зазначав, що він несе витрати на утримання своїх дітей не лише у вигляді сплати аліментів. Він систематично купує їм одяг, проводить з ними вільний час, забезпечує їм відпочинок, лікування, навчання, тощо. Вказане, на його переконання, свідчить про те, що розмір аліментів, який стягується з нього на утримання сина [PERSON] , повинен бути зменшений за рішенням суду. При цьому, він зауважував на те, що враховуючи розмір його доходів, приблизна щомісячна сума аліментів на утримання [PERSON] буде становить 19\~600,00 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений для дитини дев`яти років. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд: 1)Припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.03.2020 у справі № 489/834/20, починаючи з дати подання позовної заяви до суду; 2)Стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 частки від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; 3)Змінити розмір стягуваних аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначених згідно із судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.03.2020 у справі №\~489/834/20 у розмірі 1/10 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 4)Відкликати з примусового виконання виконавчий лист, виданий на виконання судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.03.2020 у справі №\~489/834/20. Згідно ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі. 28.09.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Луконіної Н.В. надійшли додаткові пояснення по справі, згідно яких відповідач визнає позовні вимоги в частині припинення стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та відповідно стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/10 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , визнає частково в частині зменшення розміру аліментів до частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Також [PERSON] зазначала, що наразі змінився її матеріальний стан - вона уклала шлюб з іншим чоловіком та [INFO] в неї народилась дитина син [PERSON] . На теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому рівень її матеріального забезпечення зменшився порівняно з 2020 роком. 12.07.2024 від представника позивача адвоката Щукіної Н.О. надійшли письмові пояснення, згідно яких вона наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що заперечення [PERSON] проти стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/10 частини від всіх видів його заробітку (доходу) є необґрунтованими та безпідставними, приймаючи до уваги, що з урахуванням отримуваного позивачем доходу розмір аліментів, сплачуваних ним на утримання [PERSON] , значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Щукіна Н.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Луконіна Н.В. позовні вимоги визнала частково - в частині припинення стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та відповідно стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/10 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також представник відповідача визнає частково позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] в частині зменшення розміру аліментів до частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вислухавши пояснення\~учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007. На підставі рішення Ленінського районного уду м. Миколаєва від 04.09.2019 по справі № 489/1100/19 шлюб між ними було розірвано (а.с. 7-8). Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,6). Згідно судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 30.03.2020 по справі № 489/834/20, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19.02.2020 та до досягнення [PERSON] повноліття, в подальшому на утримання [PERSON] в розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення ним повноліття (а.с. 9). У відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м.\~Одеса) 07.03.2024, за судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва №\~489/834/20 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 29.02.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с. 13). Відповідно до довідки ТОВ «Адама Україна» від 28.11.2023 за період з 01.01.2020 по 31.10.2023 загальний дохід (заробітна плата) [PERSON] , який займає посаду керівника Служби регіональних продажів в Південному регіоні, склав 8\~052\~416,51 грн. Заробітна плата за серпень 2023 року склала 135\~404,42 грн., за вересень 2023 року 461\~714,23 грн., за жовтень 2023 року 162\~803,43 грн. (а.с. 12). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те що з жовтня 2023 року син сторін [PERSON] проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Згідно психологічної характеристики висновку від 24.01.2024, виконаного практичним психологом, психотерапевтом [PERSON] , [PERSON] у сім`ї батька знайшов безпечне комфортне місце для себе, де його чують, поважають та дають йому відчуття власної значущості. В нього з`являється внутрішня мотивація до розвитку, навчання, тощо (а.с. 14). Відповідно до повідомлення Служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 10.01.2024 за вих. № 05/01-10 у зв`язку з тим, що [PERSON] , [INFO] , на даний момент не проживає з матір`ю, висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на нього не складався (а.с. 16). Згідно акту про становлення факту проживання особи від 29.06.2024 [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] з 29.11.2023 (а.с. 105). До матеріалів справи позивачем також долучено на оплату репетиторів для [PERSON] , одягу, предметів побуту, а також медичних послуг(а.с. 24-29). 20.11.2021 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджує копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Дружина позивача [PERSON] від попереднього шлюбу має малолітнього сина [PERSON] (а.с. 11). В обґрунтування позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] позивач посилався на те, що на його утриманні на теперішній час перебуває дружина [PERSON] , її малолітній син та мати дружини [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи (а.с. 18, 19). До позовної заяви [PERSON] долучено копії квитанцій про перерахування коштів а користь [PERSON] в грудні 2023 року 20\~050,00 грн., в січні 2021 року 10\~050,00 грн., в квітні 2024 року 8\~040,00 грн. (а.с. 96-99). Відповідач [PERSON] повторно уклала шлюб, після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Від спільного проживання з [PERSON] в неї народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 89). З пояснень відповідача на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На підтвердження розміру отримуваних нею доходів [PERSON] долучено довідку форми ОК-5 за період з 2005 року по 2024 рік (а.с. 63-69). Згідно вказаної довідки розмір отриманого відповідачем доходу, що зараховується для призначення пенсії, за 2023 склав 252\~371,01 грн., за 2024 рік 63\~272,96 грн. У відповідності до висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, складеного 10.01.2024 Службою у справах дітей Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до сум коштів, сплачених платником аліментів (а.с. 71-72). Оскільки відповідач визнає ту обставину, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком, вона здійснювала повернення йому половини грошових коштів, що були сплачені ним в якості аліментів на утримання дітей за період з грудня 2023 року по червень 2026 року (а.с. 81-88). Також відповідачем [PERSON] долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень на підтвердження оплатити репетитора для Митника Кирила та придбання одягу (а.с. 73-80). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Статтею 181\~СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179\~СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. У підпункті 1 пункту 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 30.03.2020 по справі № 489/834/20, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19.02.2020 та до досягнення [PERSON] повноліття, в подальшому на утримання [PERSON] в розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення ним повноліття. В той же час, матеріалами справи та поясненнями уазиків справи підтверджено, що син сторін [PERSON] з листопада 2023 року проживає разом з позивачем. Отже, після видачі судового наказу про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, син [PERSON] , починаючи з листопада 2023, проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на його повному утриманні. Вищезазначені обставини є підставою для припинення стягнення аліментів на утримання [PERSON] з його батька [PERSON] та стягнення їх з його матері на користь останнього. Відповідно до частини першої статті 18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У частині першій статті 10\~СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273\~ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Відповідно до ч. 2 ст.\~191\~СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивачем буде надано суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. СК України, на відміну від ст. 191 СК України, не містить категоричної вказівки на те, з якого часу має припинятися стягнення аліментів у разі пред`явлення до суду такого позову. В той же час саме по собі припинення стягнення аліментів за рішенням суду на користь іншого з батьків, не звільняє особу від її особистого обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини справи (повернення відповідачем на користь позивача частину сплачених ним коштів в якості аліментів на утримання двох дітей), суд вважає, що вимоги про припинення стягнення аліментів з часу подання позовної заяви до суду є безпідставними та задоволенню не підлягають. Оскільки судом припинено стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , в той час як судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва було призначено стягнення аліментів одночасно на двох дітей, та з урахуванням цієї обставини визначено розмір аліментів, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили в розмірі 1/10 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. Щодо вимог про зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , судом встановлено наступне. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] при поданні заяви про стягнення з позивача аліментів просила суд стягнути аліменти в частині від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже як позивач, так і відповідач зобов`язані утримувати своїх дітей. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 3\~196,00 грн. Вказаний прожитковий мінімум застосовується при розрахунку мінімального розміру аліментів на утримання Кирила, оскільки на теперішній час йому виповнилось дев`ять років. Згідно із частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині зміни розміру аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , підлягають частковому задоволенню. А саме необхідно змінити розмір аліментів на 1/8 частину від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує, що обоє батьків повинні нести витрати на утримання дитини, та приймає до уваги розмір отримуваного позивачем доходу, який протягом 2023 року стабільно перевищує 120 тисяч гривень. За таких обставин, розмір аліментів в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) [PERSON] значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та, на переконання суду, є достатнім для забезпечення потреб дитини, її духовного та фізичного розвитку. Визначаючи розмір аліментів на утримання Кирила, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що в нього на утриманні перебувають його дружина, її малолітній син та мати, оскільки на підтвердження даних обставин не надано належних доказів (факт перерахування коштів на платіжну картку дружини працездатного віку, за відсутності відомостей про її доходи, суд не вважає належним доказом перебування на утриманні чоловіка). Також суд не враховує заперечення відповідача щодо того, що на теперішній час змінився її сімейний стан, вона народила третю дитину та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки вказані обставини не спростовують її обов`язку утримувати інших своїх дітей, в тому числі Кирила. У відповідності до положень ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. за вимоги немайнового характеру (припинення стягнення аліментів та зміна розміру аліментів), а також в розмірі 1\~211,20\~грн. за вимогу про стягнення аліментів, що разом складає 2\~422,40 грн.

Outcome: partial