Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

\~10.06.2024 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4279121 від 07.06.2021 року у розмірі 52712,30 грн. Позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» обґрунтовані наступним. 07.06.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №4279121. 04.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №04-02-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №4279121 від 07.06.2021 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №4279121 від 07.06.2021 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за договором про надання споживчого кредиту №4279121 від 07.06.2021 року в розмірі 52712,30 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 16000,00 грн., заборгованості за процентами 36430,00 грн., 3% річних 26,30 грн., інфляційних втрат 256,00 грн., які позивач просить стягнути із відповідача на свою користь, а також стягнути понесені судові витрати. Ухвалою суду від 11.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. У сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явився, представник позивача просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, причину неявки та своїх зауважень суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно\~зі ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;\~7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. За визначенням ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України, відповідно до якої, зобов`язання -\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 07.06.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус України» було укладено Договір №4279121 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство надає споживачу кредиту у гривні в розмірі 16000,00 грн. на строк 30 днів, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 6-13). Згідно з п.1.5.1 вказаного договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день; знижена процента ставка 0,95% (п.1.5.1 договору). 04.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №04-02-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №4279121 від 07.06.2021 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» (а.с.26-31). Відповідно до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №4279121 від 07.06.2021 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» (а.с.32-35). Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року,\~ТОВ «Коллект\~Центр» набуло\~права грошової\~вимоги до\~ [PERSON] в сумі 52712,30 грн., з яких: - 16000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; - 36430,00 грн. - сума заборгованості за процентами; - 282,30 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання (а.с.38). Позичальник свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту щодо сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту належним чином не виконав, загальна заборгованість позичальника, яку просить стягнути ТОВ «Коллект Центр» становить 52712,30 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.25). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма\~ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача в сумі 3028,00 грн. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України,\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Стосовно судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 13000,00 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, суд зауважує таке. Згідно пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав копію договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни, копію платіжної інструкції №0433370000 від 10.05.2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №742 від 26.04.2024 року, Витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року. Договором №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, підтверджено, що він укладений між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни про надання правової допомоги, з визначенням у ньому розмірів оплати та порядку розрахунків. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №742 від 26.04.2024 року та Витягу з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, які були сплачені позивачем адвокату, становить 13000,00 грн. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що витрати позивача на правову допомогу в цій справі становлять 13000,00 грн., що підтверджується Договором №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни, копією платіжної інструкції №0433370000 від 10.05.2024 року, заявкою на надання юридичної допомоги №742 від 26.04.2024 року, Витягом з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року, та які підлягають стягненню з відповідача, як судові витрати по цій цивільній справі. Позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України було надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляли. Таким чином, суд знаходить доведеними судові витрати на правову допомогу в заявленому позивачем розмірі у сумі 13000,00 грн., які понесені позивачем, та за правилами\~статті 141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню стороною відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved