Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Представник позивачів адвокат Синюк С.Л. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] . [PERSON] до ПАТ «Європейський Страховий Альянс» про стягнення на користь [PERSON] 241200 грн. страхового відшкодування, як шкоди, заподіяною смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, 25650 грн. страхового відшкодування, пов`язаних з витратами на поховання , 40200 грн. страхового відшкодування, за заподіяну моральну шкоду. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] 40200 грн. страхового відшкодування, за заподіяну моральну шкоду та судові витрати. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 23 червня 2023 року о 09 год. 30 хв. [PERSON] керуючи вантажним сідловим тягачем «DAF XF 105.460» реєстраційний номер [NUMBER] із напівпричепом «Langendorf SKS-HS 24/29» реєстраційний номер [NUMBER] , перебуваючи на автомобільній дорозі сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів, неподалік с.Немовичі Сарненського району Рівненської області, в напрямку м.Сарни Рівненської області зі сторони м.Рівне, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перебігав проїзну частину в напрямку з права на ліво з велосипедом. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесне ушкодження та був госпіталізований до Сарненської ЦРЛ. [INFO] [PERSON] в реанімаційному відділенні Сарненської ЦРЛ - помер. За вказаним фактом були внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР №12023181200000523. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника наземного засобу «DAF XF 105.460» реєстраційний номер [NUMBER] була забезпечена полісом №ЕР - 211985301 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий альянс». Страхова сума за даним полісом на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди, спадкоємцями першої черги загиблого [PERSON] , відповідно до ст.1261 ЦК України були дружина [PERSON] та син [PERSON] позивачі звернулися до відповідача з заявами про виплату їм страхового відшкодування. Листом відповідач повідомив позивачів щодо визнання подію страховою та прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування по події за завдану моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілого на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України лише в розмірі 50%. Позивачі не погоджуються з позицією відповідача в зв`язку з чим звернулися до суду з даним позовом. Вважають, що страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах страхової суми. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи її дружині, дітям. загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. Позивачі є дружино. і сином загиблого, а тому заподіяна позивачам шкода внаслідок загибелі [PERSON] підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача. Також на користь [PERSON] підлягає стягнути понесені нею витрати на поховання в розмірі 25650 грн., дана сума підтверджується документально. Щодо відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах встановлених ст.1200 ЦК України , вказують що [PERSON] на час смерті [PERSON] є пенсіонером за віком, а після його смерті перейшла на пенсію по втраті годувальника, оскільки загиблий [PERSON] проживав, вів спільне господарство разом з нею. Тобто позивачка перебувала на утриманні загиблого. Позивачка [PERSON] вважає, що відповідач зобов`язаний виплатити їй розмір страхового відшкодування утриманцям 241200 грн. (36х6700 грн.(мінімальна заробітна плата). По даному страховому випадку загальна сума страхового відшкодування, яка заявляється всіма особами, які мають право на її отримання, становить 347250 грн., що перевищує ліміт відповідальності- 320000 грн., тому позивачі просять суд постановити рішення про стягнення з ПАТ «Європейський Страховий Альянс» на їх користь 320000 грн. 22 квітня 2024 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 15 травня 2024 року до суду від відповідача ПАТ «Європейський страховий Альянс» подано відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити [PERSON] в частині страхового відшкодування на умовах ст.1200 ЦК України - 241200 грн., моральної шкоди в розмірі 40200 грн. та витрат на поховання в розмірі 12825 грн. , відмовити [PERSON] у позовних вимогах про стягнення 40200 грн. моральної шкоди. Невизнання позову відповідач зазначає, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження зроблено висновок про те, що зі сторони водія [PERSON] порушень правил дорожнього руху, які перебувають в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, ні слідчим, ні експертним шляхом не встановлено і його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Порушення правил дорожнього руху [PERSON] знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно-небезпечними наслідками, що настали. Вказують, що загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тому відшкодування на утримання становить 241200 грн. Враховуючи участь у дорожньо-транспортній пригоді двох осіб (водія та пішохода, з вини якого сталося зіткнення) відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] моральної шкоди у розмірі 20100 грн., відшкодування на утримання 120600 грн. Також прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] моральної шкоди 20100 грн. Крім того, позивачі у досудовому порядку не подавали документи на поховання потерпілої особи. Відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 160800 грн., дана сума є обґрунтованою і законною, а позовні вимоги представника позивача є такими, що не підлягають задоволенню. 28 травня 2024 року від представника позивачів [PERSON] надійшла заява про уточнення та зменшення позовних вимог. В даній заяві представник позивачів вказує, що враховуючи проведену часткову виплату страхового відшкодування, та встановлені максимальні ліміти за договором - 320000 грн. доплата страхового відшкодування повинна бути наступною : ліміт 320000 грн.- проведена часткова виплата по 20100 грн. кожному позивачу, 12825 грн. витрати на поховання на користь [PERSON] , 93310 грн. відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого , на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України . 31 липня 2024 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача просив розглядати справу у його відсутність, та відсутність позивачів, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача просив справу розглянути у його відсутність, в позові відмовити. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов до наступного. Так, правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи вказану норму предметом судового розгляду у цивільному судочинстві є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 23 червня 2023 року о 09 год. 30 хв. [PERSON] керуючи вантажним сідловим тягачем «DAF XF 105.460» реєстраційний номер [NUMBER] із напівпричепом «Langendorf SKS-HS 24/29» реєстраційний номер [NUMBER] , перебуваючи на автомобільній дорозі сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів, неподалік с.Немовичі Сарненського району Рівненської області, в напрямку м.Сарни Рівненської області зі сторони м.Рівне здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який в порушення правил дорожнього руху, тримаючи в руках велосипед, маючи об`єктивну можливість виявити транспортний засіб, що наближається в його напрямку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не впевнившись у відсутності небезпеки, раптово вийшов з узбіччя на проїзну частину та почав її перетин в напрямку зустрічного узбіччя. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер [INFO] в КНП «Сарненська центральна районна лікарня», а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди відомості були внесені до ЄРДР за № 12023181200000523 від 24.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Рівненській області майора поліції Колядка А.В. від 30 грудня 2023 року кримінальне провадження № 12023181200000523 від 24.06.2023 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Із довідки про причину смерті вбачається, що [PERSON] помер внаслідок отриманих тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] з 02 лютого 1985 року, який був зареєстрований Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області. Позивач [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьки померлого [PERSON] - батько [PERSON] помер [INFO] (ксерокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ), мати [PERSON] померла [INFO] ( ксерокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ). Згідно довідки про склад сім`ї від 30 жовтня 2023 року на момент смерті [PERSON] на його утриманні знаходилась непрацездатна особа (за віком) - [PERSON] , [INFO] . Склад родичів першого ступеня споріднення складає [PERSON] та [PERSON] . Отже, на момент дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів , забезпечений транспортний засіб автомобіля «DAF XF 105.460» реєстраційний номер [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-211985301, застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс», що підтверджується копією полісу наявного в матеріалах справи. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України). Відповідно до ст. 22 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на день вчинення ДТП ), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Пунктом 27.1 ст. 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.3 ст. 27 цього Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. А п. 27.4 ст. 27 цього Закону встановлено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 27.5. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. 30 жовтня 2023 року [PERSON] повідомив ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся з заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася [INFO], в результаті якої пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні. 30 жовтня 2023 року [PERSON] подала заяву до ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» про здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася [INFO], в результаті якої пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні. До даної заяви позивачем [PERSON] були надані ксерокопія пенсійного посвідчення № [NUMBER] , відповідно до якого вона перебуває на пенсії за віком, довідку видану начальником відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян про те, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». пенсія по втраті годувальника призначена з 07 серпня 2023 року, довідку про розмір пенсії [PERSON] , довідку про розмір пенсії [PERSON] . Крім того позивачем [PERSON] на підтвердження витрат на поховання [PERSON] надано накладну №17 від 30 червня 2023 року, видану ФОП [PERSON] , згідно якої витрати на поховання становлять 25650 грн. Листом №12/22 від 26 лютого 2024 року ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» повідомив представника позивачів про отримання заяв з доданими до неї документами та прийняла рішення про виплату шкоди з врахуванням того, що кримінальне провадження було закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та на підставі ст.1193 ЦК України матеріальна шкода становить 50% . Згідно розрахунку [PERSON] має право отримати страхове відшкодування , а саме моральної шкоди -20100 грн., відшкодування на утримання 120600 грн. [PERSON] має право на відшкодування страхового відшкодування , а саме моральної шкоди в розмірі 20100 грн. Загальна сума матеріальної шкоди складає 160800 грн. Відповідно до страхового акту №160/23/KV/ЦВ04/01 від 26 лютого 2024 року страхова виплата складає 160800 грн. Згідно платіжної інструкції №7884 від 29.02.2024 року [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 140700 грн. [PERSON] 26 лютого 2024 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20100 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №7880. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи позивачі посилалась на те, що відповідач необґрунтовано зменшив суму виплат страхового відшкодування, в зв`язку відповідальністю учасників дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. За ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Положення ст. 1187 ЦК України є спеціальними відносно ст. 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц вказала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Отже, та обставина, що відносно водія закрито кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, не звільняє від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки. Такі правові висновки містяться у Постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 345/3335/17, Постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 445/370/19, Постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 195/646/19, Постанові Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 501/2015/16-ц. На підставі наведеного вище, суд не приймає заперечення відповідача про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини пішохода [PERSON] , який порушив вимоги Правил дорожнього руху України, тому ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» має право на виплату 1/2 частини розміру страхового відшкодування, тобто 1/2 частини суми страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність водія джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини, якщо шкоду завдано життю чи здоров`ю потерпілого, тому відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку страховика відшкодувати шкоду, завдану життю чи здоров`ю потерпілого джерелом підвищеної небезпеки. Судом встановлено факт перебування позивача [PERSON] , яка є пенсіонеркою, на утриманні свого чоловіка [PERSON] , проживала разом із ним, вели спільне господарство, після його смерті перейшла на пенсію по втраті годувальника, тому остання має право на страхове відшкодування у разі втрати годувальника. Також встановлено, що позивачам завдана моральна шкода у зв`язку із смертю чоловіка та батька, та підтверджено витрати на поховання. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у 2023 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6700 грн. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на момент настання вказаної вище страхової події, а саме : 6700 грн., та з врахуванням виплачених відповідачем сум , та встановлення максимального ліміту за договором страхування в розмірі 320000 грн. сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті на користь позивача [PERSON] складає: 93310 гривень страхового відшкодування, як відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, 12825 гривень страхового відшкодування, пов`язаних з витратами на поховання, 20100 гривень страхового відшкодування, за заподіяну моральну шкоду . На користь позивача [PERSON] підлягає стягненню - 20100 грн. страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду. Всього з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 146335 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того позивачі просять стягнути 8000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги представником позивача надано договір про надання правової допомоги №10 від 16 лютого 2024 року та ордер на надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, провадження № 61-9124св20, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Оскільки представником позивача не надано до позову документів, які підтверджують детальний опис робіт (наданих послуг) , які саме витрати поніс позивач та оплатив адвокату послуги за надання правової допомоги з відміткою банку, в цій частині суд відмовляє в позові за безпідставністю позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст.23, 673, 1166 ЦК України,

Outcome: approved