Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 14 листопада 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у них є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає з нею. Подальше перебування у шлюбі позивачка вважає неможливим, оскільки у неї з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Крім того, протягом останнього року вони не проживають разом і не підтримують будь-яких сімейних відносин. Підставою фактичного розірвання шлюбу є те, що між ними як подружжям зникло взаєморозуміння, вони не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що шлюб із відповідачем існує формально, примирення є неможливим, а подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з нею. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить задовольнити позов. Відповідач подав заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги не заперечує. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 14.11.20127 року, сторони зареєстрували шлюб 14.11.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1655. Від шлюбу у сторін є дочка - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved