Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Добровеличківської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] в розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, на особовий рахунок дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] . Під час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . Відповідачка [PERSON] у 2021 року покинула свого сина [PERSON] біля позивача, а сама проживає у своїх батьків в с. Липняжка. Таким чином, [PERSON] ніяким чином не виконує свої батьківські обов`язки відносно свого сина [PERSON] , проживає окремо від сина, оздоровленням дитини не займається, станом здоров`я не цікавиться, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, схильна до суїциду. Увесь цей час вихованням сина позивач займається самостійно, дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні батька. За наведених обставин, з метою захисту прав дитини, а також те, що має місце факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина, позивач звернувся з цим позовом до суду про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Відзив на позов не надходив. Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 08 жовтня 2024 року. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та додатково зазначили, що відповідачка не проявляє жодного інтересу до долі сина. За весь час проживання [PERSON] з батьком (з 2023 року) жодного разу не навідалася до дитини, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, схильна до суїциду. Зазначили, що саме через ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та через негативну поведінку матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, позивач звернувся з позовом до суду. Окремо позивач зауважив на тому, що наразі місце знаходження відповідачки не відоме, позаяк остання не місцем проживання не з`являється, з огляду на що, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник Служби у справах дітей Добровеличківської селищної ради Яценко В.В.в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснюючи тим, що сім`я [PERSON] тривалий час перебуває на обліку в службі у справах дітей, за який працівниками служби систематично перевірялись і встановлювались неналежні умови проживання. Додала, що відповідачка має двох малолітніх дітей, сина [PERSON] та дочку [PERSON] , і не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до обох дітей. Старший син з 2023 року проживає разом батьком (позивачем). Молодша дочка [PERSON] з квітня 2024 року влаштована в патронатну сім`ю, і за цей час відповідачка жодного разу не навідала диниту. Також представник третьої особи зауважила на схильності відповідачки до суїциду, спроби якого остання неодноразово вчиняла в присутності своїх малолітніх дітей. Відповідачка у судові засідання ані 09 вересня 2024 року, ані 08 жовтня 2024 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена в порядку передбаченому ЦПК України. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту на адресу суду не надходило. 10.09.2024 на офіційному вібпорталі "Судова влада України" було розміщено оголошення про виклик відповідачки [PERSON] в судове засідання. Відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Додатково про дату, час та місце розгляду справи відповідачка повідомлялася по номеру телефону, який наявний у справі, однак зв`язатися з абонентом не вдалося, дзвінки було скасовано, абонент відсутній в мережі, про що складено довідку секретарем судового засідання. Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до статтей 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В справі «Ilya Lyapin v. Russia», справа № 70879/11, Страсбург, 30.06.2020, §44, 47, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що в даний час існує широкий консенсус - у тому числі в міжнародному праві - на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають бути першочерговими. Як правило, інтереси дитини диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Розірвати такі зв`язки означає відірвати дитину від коріння, що може бути зроблено лише у виняткових обставинах; необхідно зробити все для збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, для відновлення сім`ї. Оцінюючи, чи був оскаржений захід «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен врахувати, чи були, зважаючи на справу в цілому, причини, виправдані для оскаржуваного заходу, «відповідні та достатні» для цілей § 2 статті 8 Конвенції. З цією метою, суд повинен з`ясувати, чи проводили вітчизняні суди поглиблену перевірку всієї сімейної ситуації та цілу низку факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і чи врівноважена та розумна оцінка відповідних інтересів кожної людини з постійною турботою про визначення того, яке найкраще рішення буде для дитини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 23.06.2020 (а.с. 16). Відповідно до довідки №304, виданої 29.05.2024 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] [INFO] , дійсно зареєстрований із сином [PERSON] , [INFO] , та є головою домоволодіння, що зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , згідно книги домогосподарського обліку Тишківської сільської ради на 2021-2025 року. (а.с. 14) Відповідно до довідки №305, виданої 29.05.2024 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] [INFO] , дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та на його утриманні знаходиться син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з батьком за вказаною адресою. (а.с. 15) Відповідно до характеристики [PERSON] , виданої Фермерським господарством «Майя-Агро», [PERSON] за час роботи зарекомендував себе як відповідальний, сумлінний і кваліфікований працівник. Має високі професійні якості, володіє необхідними знаннями та навичками для виконання своїх посадових обов`язків, дисциплінований та пунктуальний, є активним членом колективу і завжди готовий допомогти іншим, користується повагою у колективі. (а.с. 9) Як вбачається з інформаційної довідки Національної поліції України [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності (а.с. 19). Виконавчим комітетом Добровеличківської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області рішенням №111 від 20.06.2024 затверджено Висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 36) Як слідує з висновку органу опіки і піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Добровеличківської селищної ради №111 від 20.06.2024, [PERSON] [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стосовно яких не виконує батьківські обов`язки. 19 квітня 2024 року [PERSON] написала заяву до служби у справах дітей Добровеличківської селищної ради щодо влаштування її малолітньої доньки [PERSON] в сім`ю патронатного вихователя на час подолання складних життєвих обставин. 25 квітня 2024 року рішенням виконавчого комітету Добровеличківської селищної ради [PERSON] було влаштовано до патронатної родини. За час перебування дитини в патронаті мати жодного разу не відвідала дочку, не цікавиться її життям та здоров`ям, не створює належних умов для повернення дитини в родину. [PERSON] з квітня 2024 року проживає біля батька [PERSON] в с. Тишківка. Відповідно до довідки-характеристики від 10.06.2024 № 670 на [PERSON] , виданої Липнязьким статостинським округом, Віта Віталіївна на території Липнязької сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. Вона не працює, не займається вихованням дітей, часто залишає дітей без догляду. Характер неврівноважений, часто зловживає спиртними напоями. За інформацією ВП №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУПН в Кіровоградській області [PERSON] схильна до суїцидальних дій у присутності малолітніх дітей та неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Спеціалістами служби у справах дітей Добровеличківської селищної ради, центру надання соціальних послуг населенню Добровеличківської селищної ради, представниками ювенальної превенції Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області проводились обстеження умов проживання малолітніх дітей під час яких було виявлено бруд у помешкані, відсутність приготовленої їжі та продуктів харчування, неодноразово проводилися бесіди, надавалися рекомендації щодо проходження лікування від алкогольної залежності. За наведеного, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 13) За клопотанням представника позивача судом було допитано свідка [PERSON] . Свідок повідомив, що перебуває з позивачем у справі у товариських відносинах, проживають по сусідству. З приводу відомих йому обставин повідомив, що [PERSON] , на його переконання, є безвідповідальна мати, веде аморальний спосіб життя, до сина [PERSON] не навідується. На даний час вихованням [PERSON] займається виключно батько (позивача). Мати дитини свідок не бачив більше року. Додатково зазначив, що в той період, коли [PERSON] проживав з мамою, остання шантажувала батька (позивача) шляхом погроз, що не дасть йому дитину бачити, при цьому метою такого шантажу було збагачення за рахунок позивача. Також повідомив, що за час спільного проживання позивача та відповідача, він неодноразово бачив, як [PERSON] залишала Назара одного без нагляду в дитячому відочку, і були випадки коли Назав випадав з візочка, внаслідок чого отримував забої. За правилами ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно із вимогами ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 статті 164 СК України визначено: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» проголошено: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню [PERSON] , [INFO] , зокрема: свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини; не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не піклується про стан її здоров`я; побутові умови облаштування будинку не покращила; вживання алкоголю не припинила. Поряд з цим суд зважає на схильність [PERSON] до суїцидальних дій у присутності малолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене, на думку суду позов є обґрунтованим, оскільки під час розгляду справи встановлено факт невиконання батьківських обов`язків відповідачкою по відношенню до свого малолітнього сина, тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та необхідність їх задоволення, оскільки цього вимагають інтереси дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За приписами положень ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 247 Сімейного кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. За змістом ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідачка будь-яких заперечень щодо розміру аліментів до суду не надала, є особою працездатного віку, не надала доказів, щодо свого місця роботи чи перебування на обліку в Державній службі зайнятості. Крім цього, не надала доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявність чи відсутність на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надала будь-яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання нею допомоги на утримання дитини. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання матір`ю матеріальної допомоги дитині щомісячно. Враховуючи вищевикладене, вимога про стягнення аліментів на утримання датини є обґрунтованою та вбачаються усі підстави для її задоволення. Що стосується зазначення в позовній заяві Добровеличківську селищну раду Новоукраїнського району Кіровоградської області відповідачем у справі, суд зважає, що в даних правовідносинах Добровеличківська селищна рада Новоукраїнського району Кіровоградської області є неналежним відповідачем і позивачем фактично не заявлено позовних вимог до ради, що є наслідком часткового задоволення позову. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з положень наведеної норми, із відповідачки належить стягненню на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору за вимогою про позбавлення батьківських прав. Враховуючи те, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення алміментівв розмірі 1211,20 грн . На підставі викладеного, статтями 164, 166, 167, 171, 180-182, 248 СК України, статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 142, 197, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: partial