Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

25.06.2024 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у якому просить в порядку повернення стягнутих за виконавчим написом грошових коштів, стягнути з відповідача на свою користь 3220,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 28062, про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у сумі 23161,39 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. було відкрито виконавче провадження та вчинялись виконавчі дії з метою його примусового виконання. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.10.2023 р. у справі № 761/30886/23, яке набрало законної сили, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач стягнуті за виконавчим написом грошові кошти набув безпідставно, а тому звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою від 27.06.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів відповідачем отримано, про що свідчить квитанція про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС та довідка про доставку електронного документа до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд». На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому останній виклав заперечення проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні. На адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, у якому останній виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 22.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 28062, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості у сумі 23161,39 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька О.О. перебувало виконавче провадження № 68512730 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.10.2023 р. у справі № 761/30886/23, яке набрало законної сили, виконавчий напис № 28062 від 22.12.2021 р., визнано таким, що не підлягає виконанню. 15.01.2024 р. приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька О.О. від 22.07.2024 р., з позивача у рамках виконавчого провадження № 68512730 стягнуто грошові кошти у розмірі 3220,00 грн, з яких: 2472,73 грн - заборгованість за виконавчим провадженням, яка перерахована стягувачу ТОВ «ФК «ЄАПБ»; 200,00 грн - витрати виконавчого провадження; 247,27 грн - основна винагорода приватного виконавця, а також повернуто ТОВ «ФК «ЄАПБ» авансований внесок у сумі 300,00 грн., який був стягнутий з боржника [PERSON] . Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, а тому суд вважає, що відпали правові підстави для набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів у сумі 2472,73 грн, примусово стягнутих за виконавчим написом, оскільки останній визнано таким, що не підлягає виконанню. Інші грошові кошти, а саме: 200,00 грн - витрати виконавчого провадження; 247,27 грн - основна винагорода приватного виконавця; 300,00 грн - авансований внесок, що у сумі складає 747,27 грн, дійсно не були отримані відповідачем. Однак суд вважає, що позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, але на підставі ст. 22 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Отже, враховуючи те, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, які стягнені з позивача на підставі виконавчого напису, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд приходить до висновку, що отримані ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошові кошти на підставі вказаного виконавчого напису, підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, а саме у сумі 2472,73 грн. Інші грошові кошти у сумі 747,27 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування збитків на підставі ст. 22 ЦК України. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 3220,00 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн, а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4431,20 грн (3220,00 грн + 1211,20 грн).

Outcome: approved