Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 16.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. за №627, позивачу належать вбудовані приміщення площею 24 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначене майно 10.02.2007 року було зареєстровано в ХДБТІ в книзі №2, номер запису: 446, та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №13191000. 16.02.2007 року між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Договір кредитної лінії №289/МК/2007-840. Згідно умов вказаного договору ПАТ «КБ «Надра» відкрило позивачу відновлювальну кредитну лінію в сумі 12000 доларів США терміном на 120 місяців (з 16.02.2007 року до 16.02.2017 року) зі сплатою 15,5% річних. В цей же день для забезпечення виконання зазначеного договору між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір іпотеки №МК219/01, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. за реєстровим №644. Об`єктом іпотеки є вбудовані приміщення площею 24 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач повністю виконав умови договору кредитної лінії, сплативши усі необхідні платежі. Однак, оскільки ПАТ «КБ «Надра» знаходився у стані ліквідації, то [PERSON] не було надано довідку про погашення кредиту. Обтяження, накладене на належне позивачу майно до теперішнього дня не знято. 24.05.2024 року позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою, в якій просив надати довідку про погашення заборгованості та вчинити дії по припиненню обтяження. Листом від 10.06.2024 року [PERSON] було повідомлено, що у Фонді відсутні всі первинні документи ПАТ «КБ «Надра», оскільки термін зберігання справ складає п`ять років після виконання умов договору. Будь-яка інформація щодо заборгованості позивача за кредитним договором перед ПАТ «КБ «Надра» в ЄОІС відсутня. Зазначений лист позивачем було надано приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Маршаловій Л.В. для припинення обтяження за договором іпотеки, однак остання не вчинила будь-яких дій по припиненню обтяження. Наявність заборони на відчуження належного позивачу на праві власності майна перешкоджає йому, як власнику, в повній мірі користуватися та розпоряджатися майном. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати припиненими його зобов`язання за Договором кредитної лінії №289/МК/2007-840, укладеним 16.02.2007 року між позивачем та ПАТ «КБ «Надра», припинити (зняти) заборону на нерухоме майно, з належних позивачу вбудованих приміщень площею 24 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS] , накладену на підставі Договору іпотеки №МК219/01, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. за реєстрованим №644, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 4509798; зареєстровано: 16.02.2007 14:45:43 за №4509798 реєстратором: приватний нотаріус Маршалова Л.В., [ADDRESS] , +38 (050) 709-84-44; підстава обтяження: договір іпотеки, б/н, 16.02.2007 року, приватний нотаріус Маршалова Л.В.; об`єкт обтяження: інші, вбудовані приміщення, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 13191000; власник: [PERSON] ; заявник приватний нотаріус Маршалова Л.В.). Ухвалою суду від 12.08.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.09.2024 року представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно відзиву зазначив, що Фонд безпосередньо здійснює виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку з 28.09.2020 року. Визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час ліквідації виведення ПАТ «КБ «Надра» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Надра» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Зазначив, що з 16.01.2020 року законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведення державну реєстрацію права. В Єдиній операційно-інформаційні системі (далі ЄОІС) зберігається інформація щодо кредитів, рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку (06.02.2015). За даними ЄОІС ПАТ «КБ «Надра» відсутня будь-яка інформація про кредитний договір №289/МК/2007-840 від 16.02.2007 року, укладений з [PERSON] . Також повідомлено, що згідно даних архівів, які знаходяться у володінні Фонду по ПАТ «КБ «Надра», у [PERSON] був кредитний договір від 16.02.2007 року №ZZZ552407, зобов`язання за яким було погашено у травні 2008 року. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, який просив врахувати під час винесення рішення по справі. Третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маршалова Ліна Володимирівна в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні справи покладалася на розсуд суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 16.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. за №627, [PERSON] належать вбудовані приміщення загальною площею 24,0 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначене майно 10.02.2007 року було зареєстровано в ХДБТІ в книзі №2, номер запису: 446, та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №13191000, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13597638 від 16.02.2007 року. 16.02.2007 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Договір кредитної лінії №289/МК/2007-840. Згідно умов вказаного договору ПАТ «КБ «Надра» відкрило позивачу відновлювальну кредитну лінію в сумі 12000 доларів США терміном на 120 місяців (з 16.02.2007 року до 16.02.2017 року) зі сплатою 15,5% річних. 16.02.2007 року для забезпечення виконання зазначеного договору між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір іпотеки №МК219/01, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. за реєстровим №644. Об`єктом іпотеки є вбудовані приміщення площею 24 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №387549892 від 19.07.2024 року, станом на 19.07.2024 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про заборону відчуження вбудованих приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 4509798, підстава договір іпотеки б/н від 16.02.2007 року за реєстровим номером 4509798 реєстратором: приватний нотаріус Маршалова Л.В. У листі №49-036-6412/24 заступника директора розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10.06.2024 року, на запит позивача зазначено, що у Фонді відсутні всі первинні документи ПАТ «КБ «Надра». Відповідно до інформації наявної у володінні та розпорядженні Фонду, будь-які зобов`язання [PERSON] за кредитним договором перед ПАТ «КБ «Надра» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в Банку, яка розпочата 06.02.2015 року була відсутня. Частина третя статті 16 ЦК України визначає виключні випадки, за яких суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи, такої підстави для відмови у захисті цивільного права та інтересу особи, як обрання позивачем неефективного способу захисту, не містить жодна норма права. Більш того частина друга статті 16 ЦК України прямо уповноважує суд захистити цивільне право або інтерес іншим способом, окрім перелічених у цій статті, який встановлений договором, встановлений законом (що кореспондує частині першій статті 5 ЦПК України) чи встановлений судом у визначених законом випадках (чому відповідає частина друга статті 5 ЦПК України). Спосіб захисту, про який позивач просить суд, визначається ним у предметі позову - матеріально-правовій вимозі позивача до відповідача, щодо якої позивач звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Такий висновок неодноразово викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду, а саме від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 6 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55)). Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №488/2807/17 (пункт 86). Так, у пунктах 41-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті3, абзаци другий і сьомий частини першої статті17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)». Звертаючись до суду з позовом про визнання припиненими зобов`язання за договором кредитної лінії та зняття заборони відчуження предмета іпотеки, позивач вказував на повністю виконанні умови договору кредитної лінії, сплативши усі необхідні платежі, що не заперечувалося відповідачем, у зв`язку з його повним виконанням, що є наслідком припинення похідних зобов`язань від основних, передбачених, зокрема, договором іпотеки. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №711/4556/16, зроблено висновок, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Зняття обтяження з нерухомого майна здійснюється безпосередньо судом, який розглядає спір про припинення іпотеки, а не шляхом покладення відповідного зобов`язання на державного реєстратора. Вказані висновки також враховані у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі №161/23141/21 та у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №753/8847/19 (провадження №61-7475св22). Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі №127/26402/20 (провадження №61-12159св21) оцінюючи правомірність та ефективність обрано способу захисту, виходив із того, що договір, в першу чергу, є домовленістю сторін. Договір як документ - є оформленням цієї домовленості. Під договором також розуміється й правовідношення, що виникло на підставі цієї домовленості; змістом такого правового відношення є певні права та обов`язки сторін. Зі змісту зазначених підстав позову є очевидним те, що позивач, звертаючись до суду, обґрунтовував свої вимоги припиненням саме іпотеки за іпотечним договором як правовідношення, тобто похідного зобов`язання, а не самого договору іпотеки, як домовленості чи документа, тобто застосованої в іншому сенсі категорії «договір». Виходячи з такого розуміння категорії «договір», вимога про визнання таким, що припинено, договору іпотеки, а також вимога про визнання такими, що припинилися правові відносини з іпотеки, є тотожними за своєю правовою природою та змістом. Тому належним способом захисту прав іпотекодавцяє саме визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена, як вказав в резолютивній частині рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції. У зв`язку із тим, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку, то відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Таким чином ефективним способом усунення позивачу перешкоди у реалізації ним, як власником права розпорядження відповідним нерухомим майном, є звернення до суду з позовом про визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена та, як наслідок, зняття обтяження з нерухомого майна, накладеного на виконання умов іпотечного договору. Отже, у даній справі спосіб захисту, обраний [PERSON] , є неналежним, що тягне за собою відмову у задоволенні позову, оскільки неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц). Виходячи з вищевикладеного, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed