Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.02.2019 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем шліхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистий потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200\~000 грн. Процентна ставка 26%. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Банк взяті на себе зобов`язання виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20.12.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 36616,95 грн. 20.12.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 36616,95 грн., витрати по сплаті судового збору, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7100 грн. Відповідачка в наданому відзиві на позовну заяву просила в задоволенні позовних вимог відмовити, зазначила, що строк дії картки становить 1 рік з можливістю пролонгації дії кредитного ліміту за умови дотримання клієнтом умов договору. Позивачем не надано доказів пролонгації (перевипуску) картки відповідачу та довідки про умови кредитування з використанням картки, яка підписана відповідачем. Заборгованість по кредиту нарахована поза межами строку дії картки. До позовної заяви не додано первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Доданий позивачем Додаток 1-1, який є частиною Договору факторингу № 4 від 20.09.2021, на який позивач посилається як на підставу набуття права вимоги до відповідача за кредитним договором, виготовлено на окремих аркушах, що не можна прийняти за єдиний документ. Також, позивачем не надано належних доказів про виконання умов Договору факторингу. Позивачем не було надано кредитного договору від 19.02.2019. До заяви було надана підписана відповідачем оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, проте докази акцепту такої оферти відсутні. Кредитний договір між АТ «Альфа-Банк» за № 631111943 від 19.02.2019 був укладений в електронній формі. Не надано доказів кредитного договору у редакції станом на 19.02.2019. До позовної заяви не надано доказів, що існування права у директора ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» [PERSON] підписувати позову заяву та посвідчення документів позивачем станом на 02.05.2024. Також, не належним чином посвідчені документи не можуть слугувати доказами про стягнення витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги. Крім того, надана копія платіжної інструкції № 1141 від 07.03.2024, тотожна платіжної інструкції доданої позивачем про стягнення кредитної заборгованості з відповідачки у розмірі 50038,54 грн., у справі № 629/2727/24. В наданій відповіді на відзив представник позивача зазначив, що виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. З наданої виписки по особовому рахунку, яка є належним доказом факту видачі коштів та заборгованості відповідачки, вбачається виконання відповідачкою платежів по Кредитному договору, Відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~ Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка та її представник адвокат Сорокін С.В. у судове засідання не з`явились, представник відповідачки в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними у справі документами. Дослідивши матеріали справи суд доходить до такого. Судом встановлено, що 18.02.2019 відповідачем подано до АТ «Альфа-Банк» Заяву-анкету про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» /а.с. 5/. 19.02.2019 року між відповідачем та АТ «Альфа-Банк» була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту № 631111943. Відповідно до умов оферти відповідач запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Тип кредиту\~кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, мета кредиту\~для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26 % річних. Тип процентної ставки фіксований, що підтверджується паспортом споживчого кредиту. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Всі відносини, що не врегульовані угодою, відповідачем запропоновано врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.ua. /а.с. 5/. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа- Банк». Згідно паспорту споживчого кредиту, мета отримання кредиту споживчі цілі; максимальна сума кредиту 200000 грн.; строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії кредитного ліміту за умови дотримання клієнтом умов договору; процентна ставка, відсотків річних 26%. Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку з кредитної карти /а.с. 19-23/. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк» за плату, а АТ «Альфа-Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», а ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуває належне АТ «Альфа-Банк» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. З Додатку №1-1 до Договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року, вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 36616,95 грн. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості станом на 20.12.2021 року загальний розмір заборгованості за період з 19.02.2019 по 19.12.2021 становить 36616,95 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом /ст.514 ЦК України/. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги № 4 від 20.12.2021 року набуло право вимоги за кредитним договором № 631111943 від 19.02.2019, укладеним з відповідачем. Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства /стаття 628 ЦК України/. Статті 6\~та 627\~ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору. У разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. Таку позицію висловив ВС\~у постанові від03.06.2020року в справі за №\~569/13606/17-ц. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. В п. 1 ст.\~629\~ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1 ст.\~612\~ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516\~ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080\~ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на таке. Як встановлено матеріалами справи, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Так, судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», дані про банківську картку відсутні. Згідно п. 3 Паспорту споживчого кредиту, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії кредитного ліміту за умови дотримання клієнтом умов договору. Згідно п. 4 Паспорту споживчого кредиту визначено тип картки MasterCard Deit World, поіменна, 12 місяців. Отже, строк дії картки становить 12 місяців з можливістю пролонгації дії кредитного ліміту за умови дотримання клієнтом умов договору, проте, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, відповідачу нараховано заборгованість за період з 19.02.2019 по 19.12.2021. Відомостей щодо пролонгації дії кредитного ліміту відсутні. Позивачем не надано суду доказів перевипуску картки відповідачу, а відтак суд вважає,\~що кінцевий строк кредитування у справі становить 19.02.2020, тому заборгованість нарахована поза межами строку дії договору, суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) згідно якого виплату процентів у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідач у відзиві на позовну заяву погоджується з тим, що заборгованість має бути розраховано з 19.02.2019 за 1 рік та становить 1686 гривень 46 копійок (відсотки за користування кредитом). За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено наявність заборгованості відповідача згідно розрахунку заборгованості станом на 19.02.2020 року в сумі 14354,25 грн.\~ Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, враховуючи позицію відповідачки щодо незгоди з наданими позивачем доказами надання правничої допомоги, суд доходить до такого. Відповідно до договору про надання юридичних послуг №05/10-23 від 05.10.2023, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем, предметом договору є послуги захисту прав та інтересів Клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справи у якій Клієнт є учасником (п.1.1). Згідно акту №1 приймання-передачі виконаних робіт за договором №05-10/23 від 05.10.2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Макєєвим Віталію Миколайовичу, за умовами якого позивачем прийняті юридичні послуги відповідно до договору №05-10/23 про надання юридичних послуг від 05.10.2023 року, на загальну суму 7100,00 грн., які складаються з: надання первинної консультації замовнику у справі - 1000,00 грн., правовий аналіз наявних документів у замовника по справі - 3000,00 грн., підготовка позовної заяви - 3100,00 грн. ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило адвокату Макєєву Віталію Миколайовичу вартість наданих послуг у розмірі 7100,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1141 від 07.03.2024. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у\~справах № 923/560/17,\~№ 329/766/18,\~№ 178/1522/18. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду ,\~викладених у\~додатковій постанові\~від 7\~липня 2021\~року у\~справі №\~910/12876/19,\~ провадження № 12-94гс20 . За частиною першою\~статті 74 ГПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у\~справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що\~при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у\~справі № 905/1795/18\~та у\~справі № 922/2685/19, де визначено, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial