Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

23.07.2024р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 07.06.2006р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 25. Позов обґрунтований тим, що сторони спільно проживали до 2021 року. Протягом останніх трьох років шлюбні відносини між ними припинені, кожен з них живе своїм особистим життям, вони не ведуть спільне господарство та не мають спільного побуту. Сім`я розпалася через зникнення взаєморозуміння та взаємоповаги, втрати почуття любові, різні бачення ролі чоловіка та жінки у сім`ї. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання 08.10.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас 17.09.2024р. звернулася на адресу суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання 08.10.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Водночас 17.09.2024р. звернувся на адресу суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнає та не заперечую проти розірвання шлюбу. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2006р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07.06.2006р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] було змінено на [PERSON] . Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03.07.2006р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03.07.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївській області). Фактично сторони припинили шлюбні відносини з 2021 року, кожен живе своїм особистим життям, не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту подальше примирення неможливе. Майнового спору та спору про місце проживання дітей між сторонами немає. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи приписи ст.ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, а тому позивачці підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп., а також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved