Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

У червні 2024 року до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. надійшла цивільна справа № 757/26194/24-ц за позовом [PERSON] (далі - Позивач) до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви Позивач зазначає, що з 27 березня 2024 року Позивач та Відповідач перебувають у шлюбі, про що Київським відділом державної реєстрації шлюбів центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м.Київ), складено актовий запис № 365. В шлюбі сторони дітей не мають. Спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, різних поглядів на сім`ю та життя в цілому. Спільне господарство сторонами не ведеться, спільного сімейного бюджету немає. Рішення про розірвання шлюбу є остаточним, оскільки Позивач переконана , що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року позовну заяву [PERSON] - залишено без руху. 26.07.2024 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2024 року відкрито провадження у справі № 757/26194/24-ц та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 27.09.2024 року на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнав позовні вимоги та просив розірвати шлюб. Розгляд справи здійснювати за його відсутності. У судове засідання Позивач не з`явилася, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином, разом з тим, на адресу суду надійшла заява в якій остання просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання, не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини нявки суд не повідомив, проте від представника відповідача надійшла заява в якій остання вказала, про визнання позову. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що 27 березня 2024 року між громадянами України [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 365. Сторони спільних дітей не мають, не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, сумісне життя не склалося. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а Позивач не має намір зберігати шлюб з Відповідачем. Приймаючи до уваги заяву Позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Крім того, суд враховує, що позовні вимоги визнанні Відповідачем. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, згідно ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. Враховуючи, що позовні вимоги визнані відповідачем, відповідно до ст.142 ЦПК України позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved