Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. У квітні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 16 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з [PERSON] договір про споживчий кредит №3954648, за яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 10000 гривень строком на 22 дні до 7 червня 2021 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 5,00% на день, а також одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 1900 гривень. ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 гривень. Однак [PERSON] неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг за договором про споживчий кредит №3954648 від 16 травня 2021 року в загальному розмірі 45695\~гривень 00\~копійок, що складається з боргу за основною сумою кредиту в розмірі 9500 гривень 00 копійок, боргу за процентами в розмірі 34295 гривень 00 копійок та боргу за комісією в розмірі 1900 гривень 00 копійок. 13 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Діджи Фінанс» договір факторингу №07Т, за умовами якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №3954648 від 16 травня 2021 року в розмірі 45695 гривень 00 копійок. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за означеним кредитним договором. Тому ТОВ «Діджи Фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] борг за договором про споживчий кредит №3954648 від 16 травня 2021 року в розмірі 45695 гривень 00 копійок. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 квітня 2024 року (а.с.34) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ТОВ «Діджи Фінанс», була розподілена судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року (а.с.120) цивільну справу було передано за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2024 року (а.с.126) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ТОВ «Діджи Фінанс», була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 28 травня 2024 року (а.с.127) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового засідання. На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 26 вересня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності сторін. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву (а.с.135-136), в якій підтримав позов та просив розглянути цивільну справу за його відсутності. [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, відзив на позов не подала. Вона була у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.132, 134, 140, 144). Представник ТОВ «Мілоан»\~такожне з`явився у судове засідання. Він був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.133, 141). 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 16 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з [PERSON] договір про споживчий кредит №3954648 (а.с.36-43), за яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 10000 гривень строком на 22 дні до 7 червня 2021 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 5,00% на день, а також одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 1900 гривень. ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №46388545 від 16 травня 2021 року (а.с.62). Однак [PERSON] неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг за договором про споживчий кредит №3954648 від 16 травня 2021 року в загальному розмірі 45695\~гривень 00\~копійок, що складається з боргу за основною сумою кредиту в розмірі 9500 гривень 00 копійок, боргу за процентами в розмірі 34295 гривень 00 копійок та боргу за комісією в розмірі 1900 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.15-17). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Всупереч ч.1 ст.81\~ЦПК України [PERSON] не подала жодного доказу на підтвердження того, що вона належним чином виконала грошові зобов`язання за договором про споживчий кредит №3954648 від 16 травня 2021 року, укладеним з ТОВ «Мілоан». 13 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Діджи Фінанс» договір факторингу №07Т (а.с.47-52), за умовами якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №3954648 від 16 травня 2021 року в розмірі 45695 гривень 00 копійок. Ці обставини підтверджуються витягом з додатку №1 до договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року (а.с.96). Аналіз цих письмових доказів свідчить про те, що ТОВ «Діджи Фінанс» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитодавця за договором про споживчий кредит №3954648 від 16 травня 2021 року, укладеного з ТОВ «Мілоан». У матеріалах\~цивільної справи\~відсутні докази\~на підтвердження\~того,\~що [PERSON] \~добровільно погасила\~борг за\~вказаним договором.Тому\~у відповідача\~існує борг в загальному розмірі 45695\~гривень 00\~копійок, що складається з боргу за основною сумою кредиту в розмірі 9500 гривень 00 копійок, боргу за процентами в розмірі 34295 гривень 00 копійок та боргу за комісією в розмірі 1900 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується розрахунком (а.с.19-20). З огляду\~на це\~суд висновує,\~що з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Діджи\~Фінанс» належить\~стягнути борг\~за договором\~про споживчий\~кредит №3954648\~від 16\~травня 2021\~рокув розмірі 45695 гривень 00 копійок. 6. Розподіл судових витрат. а. щодо судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Діджи\~Фінанс» сплатило\~судовий збір\~в розмірі\~2422гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №7401 від 19 березня 2024 року (а.с.30). Пред`явлений позов задоволений повністю. З огляду на це суд висновує про те, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути\~витрати на\~оплату судового\~збору в\~розмірі 2422гривень 40 копійок. б. щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» надало суду: договір про надання правової допомоги №42649746 від 11 грудня 2023 року, укладеного між позивачем та АБ «Анастасії Міньковської» (а.с.31-35) та додаткову угоду 003349012027 від 9 лютого 2024 року до нього (а.с.25), детальний опис робіт за договором від 20 лютого 2024 року (а.с.24), акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 20 лютого 2024 року (а.с.18), в яких зазначено, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу загальною вартістю 6000 гривень, надавши такі послуги: правовий аналіз обставин справи, складання позову, формування додатків до позовної заяви. З огляду на це суд висновує про те, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень 00 копійок.

Outcome: approved