Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

В провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла вказана справа. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.09.2020 року близько 08 год. 50 хв в с. Горенка Київської області, на перехресті вулиць Київська Радгоспна сталася ДТП за участі автомобіля "Volkswagen Passat" д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля "AUDI А3" д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Причиною ДТП стало те, що відповідач порушив ПДР і Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2020 року у справі № 369/12371/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначене судове рішення набрало законної сили 18.12.2020 року. Автомобіль "AUDI А3" д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 22.12.2018 року. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія "Volkswagen Passat" д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.Ес.Ай.» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АО 2854492. У зв`язку із цим, в порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 28.09.2020 року [PERSON] (особою, яка керувала пошкодженим транспортним засобом під час ДТП), було подано повідомлення про ДТП до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», вх. № 51-7550. Відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Проте, страховиком - ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» не було виконано дану вимогу законодавства. Поряд з цим у п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено: якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. На виконання вимог чинного законодавства позивач самостійно замовив проведення незалежної авто-товарознавчої оцінки КТ3 для визначення розміру майнової шкоди. 20.09.2021 позивачем було подано дві заяви про виплату страхового відшкодування, у зв?язку із проведенням незалежного авто-товарознавчого дослідження (вх. №51-7838 та вх. №51-7838/1). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.Ес.Ай.» всупереч ст. 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не здійснило виплату страхового відшкодування Позивачу. Звертаємо увагу суду також на наступні обставини: Національний банк України на своєму офіційному сайті (https://bank.gov.ua) повідомив, що 19 квітня 2021 року Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг ухвалив рішення застосувати до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» захід впливу у вигляді тимчасового зупинення всіх ліцензій (роздруківка із сайту додається). 03.08.21 Моторне (транспортне) страхове бюро України на своєму офіційному сайті (https://mtsbu.ua) повідомила, що з 02.08.2021 року ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» втратила статус асоційованого члена МТСБУ (роздруківка із сайту додається). 11.11.2021 року Національний банк України на своєму офіційному сайті (https://bank.gov.ua) повідомив, що 09.11.2021 року Правління Національного банку ухвалило рішення застосувати до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.Ес.Ай.» захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, адже страховик систематично порушував ліцензійні умови, має незадовільний фінансовий стан, у зв`язку із чим може розпочати процедуру банкрутства страховика(роздруківка із сайту додається). З 17.08.2022 року ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.Ес.Ай.» перебуває в стані припинення (роздруківка досьє із сайту https://youcontrol.com.ua ). Враховуючи той факт, що ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.Ес.Ай.» фактично не веде господарської діяльності, не виконує покладені на неї законом обов`язки та перебуває в стані припинення, Позивач позбавлений можливості забезпечити свої права та законні інтереси щодо отримання страхового відшкодування, а тому Позивач бажає стягнення такої шкоди з Відповідача. На виконання вимог чинного законодавства позивач замовив проведення незалежної авто-товарознавчої оцінки КТ3. Відповідно до Договору № 0395-VV від 09.10.2020 року позивачем було замовлено у ФОП [PERSON] проведення оцінки (дослідження) автомобіля «Audi A3», д.н.з. [NUMBER] , з метою визначення вартості збитку, завданого Позивачу внаслідок пошкодження автомобіля в результаті ДТП. Так, ФОП [PERSON] було складено Звіт № 0395-VV від 26.09.2020 р. про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу(КТЗ), відповідно до якого було встановлено: ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження 587\~392,16 грн. вартість відновлюваного ремонту (з врахуванням ПДВ 20% на запчастини та матеріали) - 166 466,90 грн. вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ та вартість матеріального збитку 83\~469, 45 грн. При цьому, вартість послуг з проведення оцінки вартості збитку склала 1 800,00 грн., що підтверджується Договором № 0395-VV від 09.10.2020 року, рахунком № 0395-VV від 09.10.2020 року та актом виконаних робіт від 26.10.2020 року. Отже, розмір матеріальної шкоди, якої було завдано Відповідачем Позивачу становить 166\~466,90 грн. Враховуючи, що [PERSON] не сплатив вартість відновлювального ремонту, то Відповідач зобов`язаний сплатити також 3% річних та інфляційні втрати від суми своєї заборгованості, що відповідно становить 14\~978,43 грн. та інфляційні втрати в розмірі 78\~869,28 грн. На підставі вище наведеного, позивач просив суд, стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) матеріальну шкоду, а саме вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у розмірі 166\~466,90 грн. (сто шістдесят шість тисяч чотириста шістдесят шість гривень 90 копійок), 3 % річних в розмірі 14\~978,43 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім гривень 43 копійок), інфляційні втрати в розмірі 78\~869,28 грн. (сімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять гривень 28 копійок), витрати за проведення авто-товарознавчих досліджень в розмірі 1\~800,00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок), а також понесені судові витрати. 03.10.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 20.10.2023 року представник відповідача через канцелярію суду зареєстрував відзив на позовну заяву, у якому вказував, що проти вимог викладених у позові відповідач заперечує, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. 30.09.2024 року сторони в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи містяться заяви сторін про здійснення розгляду справи у їх відсутності. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наведених нижче підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 26.09.2020 року близько 08 год. 50 хв в с. Горенка Київської області, на перехресті вулиць Київська Радгоспна сталася ДТП за участі автомобіля "Volkswagen Passat" д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля "AUDI А3" д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2020 року у справі № 369/12371/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначене судове рішення набрало законної сили 18.12.2020 року. Автомобіль "AUDI А3" д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 22.12.2018 року. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія "Volkswagen Passat" д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.Ес.Ай.» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АО 2854492. Відповідно до Договору №0395-VV від 09.10.2020 року позивачем було замовлено у ФОП [PERSON] проведення оцінки (дослідження) автомобіля «Audi A3», д.н.з. [NUMBER] , з метою визначення вартості збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля в результаті ДТП. Так, ФОП [PERSON] було складено Звіт №0395-VV від 26.09.2020 р. про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу(КТЗ), відповідно до якого було встановлено: ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження 587\~392,16 грн. вартість відновлюваного ремонту (з врахуванням ПДВ 20% на запчастини та матеріали) - 166 466,90 грн. вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ та вартість матеріального збитку 83\~469, 45 грн. Вартість послуг з проведення оцінки вартості збитку склала 1 800,00 грн., що підтверджується Договором №0395-VV від 09.10.2020 року, рахунком №0395-VV від 09.10.2020 року та актом виконаних робіт від 26.10.2020 року. Рішення Оболонського районного суду міста Києва № 756/11705/21 від 29.06.2022 року, позовні вимоги [PERSON] до ТДВ «СК» Ю.Ес.Ай.» в частині відшкодування шкоди, яка була завдана у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді були задоволені повністю та стягнуто на користь [PERSON] 83 469,45 грн. Згідно відомостей, які містяться на веб-порталі «Судова влада» вище зазначене рішення до апеляційного суду не оскаржувалось. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, питання відшкодування матеріальної шкоди в сумі 83 469,45 грн. вже було вирішено в іншій судовій справі, а тому не може бути розглянута повторно. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено Відповідно до п. 2.7 ст. 2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів: «Вартість матеріального збитку з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування ДТЗ з урахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості». Порядок проведення оцінки майна в першу чергу регулюються відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про оцінку\~майна,\~майнових прав\~та професійну\~оціночну діяльність\~в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі\~\~оцінка майна)\~\~це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9\~цього Закону (далі\~\~нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності\~\~суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.\~\~ \~\~Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності\~\~суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Відповідно до матеріалів справи, позивачем, наданий звіт №03/95-VV від 26.10.2020 року, згідно до якого розмір відновлювального ремонту автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] , становить 166\~766,90 грн., а вартість матеріального збитку становить 83\~469,45 грн. (що було стягнуто відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва справа № 756/11705/21 від 29.06.2022 року) Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Вартість відновлювального ремонту. Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Матеріальний збиток. Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Фізичний знос. Згідно з пунктом 2.3 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації. Так, відповідно Звіту звіт №03/95-VV від 26.10.2020 року, вартість матеріального збитку становить 83\~469,45 грн., що є меншою ніж ліміт відповідальності страхової компанії відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків (як способу відшкодування шкоди), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, проте, позивач не надав суду вагомих доказів, які б підтвердили проведення ремонтних робіт, які відповідають вимогам діючого законодавства не надав\~\~належних, допустимих і достовірних доказів своїх\~\~позовних вимог в повному розмірі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст.\~1166\~ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди - втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду відповідно до ст. 22 ЦК України). Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків ( як способу відшкодування шкоди), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, про те, позивач не надав суду жодних доказів, які б підтвердили факт\~\~проведення оцінки, складання звіту з експертної оцінки майна, факту проведення ремонтних робіт, які відповідають вимогам діючого законодавства не надав\~\~жодних, допустимих і достовірних доказів своїх\~\~позовних вимог, а саме наявності у\~\~позивача шкоди, причиненої в наслідок неправомірних дій відповідача.\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 166466,90 грн не знайшли свого підтвердження на тій підставі, що відшкодування шкоди здійснюється з урахуванням фізичного зносу, а сума 83469,45 грн. вже була відшкодована позивачу рішенням Оболонського районного суду міста Києва у зв`язку з чим в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є похідними вимогами вимоги про стягнення матеріальної шкоди, у задоволенні якої судом відмовлено, а тому такі вимоги також не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права: 1 800, 00 грн ( тисяча вісімсот гривень 00 коп.) вартість складення звіту від 26.09.2020 року № 0395-VV згідно товарного чеку №0395-VV від 09.10.2020 року. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 1800,00 грн. за складення звіту від 26.09.2020 року № 0395-VV згідно товарного чеку №0395-VV від 09.10.2020 року підлягає задоволенню. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 18,00 грн.

Outcome: partial