Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У серпні 2024 року [PERSON] звернувся до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ДЕБТ ФОРС», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю. С. та Київський обласний державний нотаріальний архів, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 08 вересня 2021 року приватним нотаріусом виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю. С. було відкрито виконавче провадження № 66745159 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості згідно з виконавчим написом від 30 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., реєстровий № 252203. Зазначає, що загальна сума заборгованості відповідно до виконавчого листа від 30 червня 2021 року становить 52\~382,93 грн. Позивач посилається на те, що стягувач ТОВ «Вердикт Капітал» було замінено на ТОВ «Дебт Форс» на підставі ухвали Березівського районного суду Одеської області. При цьому стверджує, що виконавчий напис вчинено без попереднього направлення йому письмового повідомлення-вимоги про усунення порушень зобов`язання, що свідчить про порушення порядку видачі виконавчого напису та відсутності безспірності заборгованості. Крім того, він не був повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні. Ураховуючи наведене, [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 252203, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. 30 червня 2021 року, вирішити питання щодо розподілу судових витрат, у тому числі правничої допомоги. Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2024 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 17 вересня 2024 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2024 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. В порядку забезпечення позову - зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. від 30 червня 2021 року № 252203, про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 52 382, 93 грн до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Відповідно до довідкового листа від 17 вересня 2024 року сторони у справі на судове засідання не з`явилися. Слухання справи відкладено на 30 вересня 2024 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 17 вересня 2024 року клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у ТОВ «ДЕБТ ФОРС» копію виконавчого напису № 252203 від 30 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. щодо стягнення зі [PERSON] заборгованості у розмірі 52 382, 93 грн. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю. С. копію виконавчого напису № 252203 від 30 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. щодо стягнення зі [PERSON] заборгованості у розмірі 52 382, 93 грн. У задоволенні решти клопотання відмовлено. Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву 16 вересня 2024 року на адресу суду від ТОВ «Дебт Форс» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , у якій відповідач просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] та стягненні витрат на правничу допомогу. Зазначає, що вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису відбувалося за фактом подання стягувачем документів, які підтверджують безспірність заборгованості позивача. При цьому звертає увагу на те, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про сплату вказаної у виконавчому написі нотаріуса заборгованості. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки нотаріусом дотриманого вимоги законодавства під час вчинення виконавчого напису про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості. При цьому ТОВ «Дебт Форс» подало клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які заявлені [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до виконавчого напису від 30 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., реєстровий № 252203, зі [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» стягнуто заборгованість у розмірі: -22\~629,47 грн заборгованість за тілом кредиту; -29\~253,46 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; -500,00 грн -плата за вчинення виконавчого напису, що в загальному становить 52\~382,93 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю. С. про відкриття виконавчого провадження від 08 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66745159 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 52\~382,93 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю. С. від 17 січня 2024 року у ВП № 66745159 накладено арешт на кошти, які містяться на всіх рахунках боржника [PERSON] . ТОВ «Вердикт Капітал» було замінено на ТОВ «Дебт Форс» на підставі ухвали Березівського районного суду Одеської області у справі № 522/20931/23 (провадження № 6/494/92/23). Участь сторін у розгляді справи В судове засідання 17 вересня 2024 року, 30 вересня 2024 року позивач не з`явився. Разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому також 01 вересня 2024 року від [PERSON] надійшла заява, у якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання 17 вересня 2024 року, 30 вересня 2024 року Київський обласний державний нотаріальний архів не з`явився. 12 вересня 2024 року на адресу суду направив заяву про розгляд справи за їх відсутності. При цьому у заяві зазначено, що документи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. на зберігання до архіву не передавалися. В судове засідання 17 вересня 2024 року, 30 вересня 2024 року відповідач ТОВ «ДЕБТ ФОРС», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю. С. не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, заяв про відкладення судового засідання ними подано не було. Про розгляд справи були належно повідомлені. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Оцінка суду Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріа»"). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, законодавець зобов`язує вчинити певні дій та надати підтвердження їх здійснення нотаріусу, з чого він може пересвідчитись, що є безспірність заборгованості. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14, постанову Кабміну № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адмінсуду від 01.11.2017р. у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. було залишено без змін. Постановою Великої Палати ВСУ від 20.06.2018р. було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на викладене, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., реєстровий № 252203, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Слід зазначити, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про те, що боржником отримане повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Ураховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат». Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Дебт Форс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю. С. та Київський обласний державний нотаріальний архів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи зазначене, з відповідача ТОВ «Дебт Форс» в користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1\~211,20 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн. Також позивачем [PERSON] заявлено клопотання про стягнення на його користь з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 16\~000 грн. До позовної заяви позивачем долучено копію договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2024 року, який укладено між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] . Відповідачем відповідно до статті 137 ЦПК надіслано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу і наведено відповідне обґрунтування. У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів надання правничої допомоги саме позивачу [PERSON] , суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved