Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

28 травня 2024 року [PERSON] (далі Позивач-1) та [PERSON] (далі Позивач-2) звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] - батько Позивача-2, який на день смерті проживав зі своєю дружиною [PERSON] , яка була матір`ю Позивача-1. За життя [PERSON] заповіту не склав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю. Після смерті [PERSON] , Позивач-2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт яким заповідала Позивачу-1 земельні ділянки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю [PERSON] , та не була охоплена заповітом. Позивач-1 прийняла спадщину за законом після померлої матері. Коли позивачі звернулись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно, нотаріус відмовив посилаючись на те, що спадкодавці за життя не оформили відповідних правовстановлюючих документів на домоволодіння. Просять суд визнати за Позивачем 1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] та визнати за Позивачем 2 право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] .. Ухвалою суду від 29 травня 2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24 червня 2024 року. 24.06.2024, 09.08.2024 та 03.09.2024 підготовче судове засідання відкладалось у зв`язку з витребуванням судом доказів. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В позовній заяві просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Третя особа\~надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без представника Чернігівської районної державної нотаріальної контори. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви\~по суті\~справи,\~надані сторонами\~докази та\~матеріали спадкових\~справ №\~224/2016\~до майна\~померлого [INFO] [PERSON] \~яку надав\~Державний нотаріальний\~архів та\~№ 229/2023\~до майна\~померлої [INFO] [PERSON] ,\~яку надала\~Чернігівська районна\~державна нотаріальна\~контора, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебував з 5 квітня 1997 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а. с.15). Позивач-1 є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.19-21). Позивач-2 є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с. 20). За життя [PERSON] та [PERSON] не ввели вказаний будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] в експлуатацію та не оформили правовстановлюючі документи на нього. [INFO] помер [PERSON] (а.с.15). На день смерті [PERSON] на день смерті [INFO] , був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] (а.с. 17). З витягів з погосподарських книг Дроздівської сільської ради на 2001 2010 роки, вбачається, що головою домогосподарства по [ADDRESS] значився [PERSON] , а після його смерті [PERSON] (а.с. 28). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема входить 1/2 частина домоволодіння за адресою [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не залишив (а.с.97-113). Після смерті [PERSON] , Позивач-2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом на підставі якої було заведено спадкову справу №228/2008 (а.с.86). З матеріалів спадкової справи №228/2008 вбачається, що Позивач-2 є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] (а.с. 86-92). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 16). Згідно довідки Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, на день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] одна (а.с. 18). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 2.06.2009 секретарем Дроздівської сільської ради, яким заповідала Позивачу-1 [PERSON] земельні ділянки по Державних актах серія І-ЧН №041514, серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , серія [NUMBER] (а.с. 129). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема входить 1/2 частина домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту, до складу вищевказаного домоволодіння входять житловий будинок (літ. А-1 А1-1, а-1) загальною площею 40,1 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., сарай (літ. Б), погріб (літ. В), гараж (літ.Г), які були побудовані в 1964 році (а.с. 29-31). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Позивач-1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері [PERSON] на підставі якої була заведена спадкова справа № 229/2023 (а.с. 127) Відомості щодо інших осіб, які претендують на спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON] , в тому числі на обов`язкову частку у спадщині, у спадкових справах відсутні. Нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 23, 27). Надані судом докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України) Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу відповідну заяву (ст. 1269 ЦК України) Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом (ст. 1274 ЦК України) Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу\~Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивачі позбавлені можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивачів документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцями. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було збудоване до 05.08.1992 року, а саме в 1964, належало спадкодавцям на праві спільної сумісної власності, за життя спадкодавці [PERSON] та [PERSON] не отримали правовстановлюючі документи на домоволодіння, що позбавляє можливості позивачам оформити право на спадщину у нотаріуса, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами садиби [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved