Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення запису про нього, яка батька, з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначав, що з 20 липня 1994 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , проте у 2000-х роках сторони припинили між собою сімейні відносини, мешкають за різними адресами, жодних стосунків між собою не підтримують. У червні 2023 року позивач дізнався, що [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] , батьком якого відповідно до вимог ст. 133 СК України записано позивача, який не є біологічним батьком дитини. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] на підставі ст. 136 СК України просив про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. Ухвалою суду від 08 вересня 2023 року відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 17 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивача [PERSON] , його представниця [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила. Представниця третьої особи - Вознесенського відділу ДРАЦС в судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши пояснення представниці позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що з 20 липня 1994 року сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. З матеріалів справи (а.с. 8, 21) вбачається, що подружжя Зайченків зареєстровані та мешкають за різним адресами: позивач [PERSON] - у [ADDRESS] ; відповідачка [PERSON] - у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON], батьком якої відповідно до вимог ст. 133 СК України записано позивача. Проте позивач оспорює факт свого біологічного батьківства щодо дитини, вказуючи на те, що у 2000-х роках сторони припинили між собою сімейні відносини, мешкають за різними адресами, жодних стосунків між собою не підтримують. Про народження Нікіти та офіційне визнання його батьком дитини позивач дізнався лише у червні 2023 року. З метою підтвердження факту відсутності кровного споріднення з дитиною [PERSON] через свою представницю [PERSON] звернувся з клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Цією ж ухвалою провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 20 листопада 2023 року від судового експерта надійшло клопотання про забезпечення явки [PERSON] , [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] до Миколаївського НДЕКЦ для відбору експериментальних зразків, необхідних для проведення експертизи. 22 листопада 2023 року вказане клопотання для виконання було надіслано судом відповідачці [PERSON] та отримане нею 02 грудня 2023 року, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 46). 08 лютого 2024 року від судового експерта надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку з нез`явленням [PERSON] , [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] для відібрання зразків біологічного матеріалу. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року відновлено провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року за клопотанням представниці позивача [PERSON] по справі повторно призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Цією ж ухвалою провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 15 квітня 2024 року від судового експерта надійшло клопотання про забезпечення явки [PERSON] , [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] до Миколаївського НДЕКЦ для відбору експериментальних зразків, необхідних для проведення експертизи, або надання таких зразків самостійно. 18 квітня 2024 року вказане клопотання для виконання було надіслано судом відповідачці [PERSON] та отримане нею 27 квітня 2024 року, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 75). Разом з клопотанням суд надіслав відповідачці лист-роз`яснення із зазначенням передбачених ст. 109 ЦПК України наслідків ухилення від участі в проведенні експертизи та повідомив, що у разі невиконання вимог експерта про необхідність з`явлення до Миколаївського НДЕКЦ для відбору експериментальних зразків вказана обставина може бути визнана, як ухилення відповідачки від проведення експертизи. 28 травня 2024 року від судового експерта надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку з нез`явленням [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] для відібрання зразків біологічного матеріалу та ненадання такого матеріалу самостійно. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини. Судам слід враховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа «Калачова проти Російської Федерації»). Проте, матеріалами справи підтверджено, що відповідачка [PERSON] двічі ухилилася від участі у проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи з метою встановлення батьківства [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . В той же час, відповідно до ч. 4, п.п 3-5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту, для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. Крім цього, як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 9) питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). За встановленого, враховуючи ухилення відповідачки від участі в судовій молекулярно-генетичній експертизі, суд вважає необхідним встановити факт відсутності біологічного батьківства позивача [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . Відповідно до п.п. 2.13.1 п. 2.13 розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року, №96/5 (зі змінами) рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актовий запис цивільного стану, є підставою для внесення змін до відповідного актового запису про народження дитини. В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути 1 073,60 грн судового збору.

Outcome: approved