Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Заявники [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Сініло Тетяна Валеріївна, та [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищевказаною заявою, в якій просять: - встановити факт реєстрації шлюбу укладеного 29 грудня 2023 року в м. Сімферополь АР Крим, Україна Відділом записів актів цивільного стану м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 120239910002902509003 від 29.12.2023 року між [PERSON] , [INFO] , громадянином України, уродженцем м. Сімферополь, АР Крим, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, уродженкою м. Сімферополь АР Крим. Прізвище дружині після державної реєстрації шлюбу присвоїти: « [PERSON] »; - поновити актовий запис про шлюб [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від 29 грудня 2023 року, у якому зазначити, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Сімферополь, АР Крим, який проживає у [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка м. Сімферополь АР Крим, яка проживає у [ADDRESS] , зареєстрували шлюб 29 грудня 2023 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] »; - встановити факт народження дитини жіночої статі надане батьками ім`я - [PERSON] , [INFO] місце народження дитини: м. Сімферополь Автономна Республіка Крим, Україна відомості про матір внести: [PERSON] , [INFO] , громадянка України, відомості про батька внести: [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Заява мотивована тим, що заявники є громадянами України. Заявники по справі проживають разом у складі родини з 2022 року по теперішній час. У 2023 році заявники вирішили побратися, заявниця завагітніла, прагнучи оформити шлюбні відносини звернулись до відділу запису цивільного стану, створеного окупаційною владою, розташованого у місті Сімферополь, де отримали свідоцтво про укладення шлюбу російського зразку серії І-АЯ від 29 грудня 2023 року, актовий запис № 120239910002902509003. Місцем державної реєстрації у зазначеному свідоцтві вказано: 99100029 Відділ запису актів цивільного стану м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Органом, що видав означене свідоцтво, вказаний той же відділ. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини: « [PERSON] », чоловіка « [PERSON] ». У зв`язку із укладенням шлюбу на тимчасово окупованій території заявники не можуть отримати дублікат свідоцтва про шлюб на підконтрольній Україні території із внесенням відповідного актового запису у Державний реєстр актів цивільного стану як підтвердження наявності відповідних шлюбних стосунків на державному рівні. Так, шлюб укладений на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює юридичних наслідків, а тому у заявників немає іншої можливості підтвердити факт реєстрації шлюбу, аніж звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту реєстрації шлюбу. Враховуючи, що встановлення факту реєстрації шлюбу між заявниками на тимчасово окупованій території має значення для реалізації немайнових прав заявників, завдяки прагненню оформити свої родинні документи належним чином, заявники вирішили звернутися до суду з вказаного приводу. 08 липня 2024 о 10:00 годині від сімейних відносин у заявників народилась донька - [PERSON] . Пологи відбулися на тимчасово окупованій території м. Сімферополь Автономної Республіки Крим в «Государственном бюджетном учреждении здравохранения республіки Крим «Симферопольский клинический родильный дом» (назва оригіналу російською, адреса: [ADDRESS] ), було видано Медичне свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 09.07.2024, яке виконано російською мовою, з печаткою російського закладу. За змістом, якого [PERSON] народила дитину жіночої статі: маса тіла при народженні 3270г, довжина - 52 см. На підтвердження факту перебування у пологовому будинку у період з 08.07.2024 по 11.07.2024 та народження дитини додається Епікриз, виписний від 11.07.2024 російською мовою. 16 липня 2024 «відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» (99100006) видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №110249910000602174004 про народження [PERSON] , [INFO] у місті Сімферополь. Батьками дитини є та записані: в графі «мати» - [PERSON] , [INFO] , в графі «батько» - [PERSON] , [INFO] . Документи, що підтверджують факт народження дитини заявників, видані закладами на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створюють правових наслідків відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зазначили, що визнання вказаних фактів має значення для реалізації немайнових прав заявників, можливість отримати належним чином юридично дійсні на території України свідоцтво про шлюб і свідоцтво народження дитини та отримати відповідні актові записи у Державному реєстрі актів цивільного стану, як підтвердження наявності шлюбних стосунків сторін на державному рівні та свідоцтва про народження дитини громадянки України згідно з чинним законодавством України. Ухвалою суду від 19.08.2024 заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 28.08.2024 вказані в ухвалі недоліки було усунуто. 02.09.2024 ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження за вказаною заявою, справу призначено до судового розгляду по суті в порядку окремого провадження. Заявники та їх представники в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, подали клопотання про розгляд заяви за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає можливим провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно змісту ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд звертає увагу, що відповідно до частини четвертої, шостої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна зобов`язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв`язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, сприяти їх залученню до процесів утвердження української національної та громадянської ідентичності. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. У статті 2 Закону України «Про громадянство України» зазначено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.04.2024 по справі № 761/13911/23. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є громадянами України, про що свідчать копії їх паспортів: - серія [NUMBER] , виданий Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Криму 12.04.2003, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Сімферополь, Україна - № 003874780, запис №19930409-10501, орган видачи 6510 від 06.09.2019, дійсний до 06.09.2029, [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Сімферополь АР Крим, Україна. Також в матеріалах справи містяться копії картки фізичної особи - платника податків [PERSON] - [NUMBER] та [PERSON] - [NUMBER] , виданих ДПІ у м. Сімферополі. Заявники проживають на території АР Крим, яка на теперішній час перебуває під окупацією російських збройних сил з 20 лютого 2014 року. 29.12.2023 заявники одружилися, шлюб було зареєстровано на тимчасово окупованій території в АР Крим 29.12.2023 «відділом запису актів цивільного стану м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим», актовий запис № 120239910002902509003, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловік - « [PERSON] », дружина - « [PERSON] ». В подальшому, [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим у заявників народилась донька - [PERSON] . На підтвердження факту народження дитини заявниками до матеріалів справи додано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видану «відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану» 16.07.2024, копію медичного свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 09.07.2024 року, за змістом якого [PERSON] народила дитину жіночої статі: маса тіла при народженні 3270 г, довжина - 52 см, копію «Епікризу виписного» від 11.07.2024 та копію довідки про народження № [NUMBER] , про те, що [INFO] у м. Сімферополь «республіка Крим, російська федерація» народилась [PERSON] , батьками зазначено: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Також заявниками до матеріалів справи долучено докази - фотосвітлини із зображеннями заявників в день реєстрації шлюбу і виписки з пологового будинку після народження дитини на підтвердження реальності фактів укладання шлюбу та народження доньки. Листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді від 27.08.2024 №1460/31.13-25 відмовлено заявникам в поновленні актового запису про шлюб, оскільки: - актовий запис про шлюб, про поновлення якого було подано заяву, складено на тимчасово окупованій території органом, який не створено у порядку, передбаченому законом, і який вважається незаконним; - до заяви не додано документів, передбачених п.1.5 Розділу 1, п.3.5 Розділу ІІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу, народження та смерті підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження та, за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Пунктом 2 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. За ч.3 ст.144 СК України, реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. За правилами ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявниці є громадянином України як особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно п.4 ч.4 ст.13 цього Закону за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав в свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року територія Автономної республіки Крим та міста Севастополь, внутрішні води України цих територій, визначаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, вся територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою російською федерацією територією України з 20.02.2014 Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Наведені положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дають підстави для висновку про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт народження, смерті, реєстрації/розірвання шлюбу. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». У справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» Європейський суд з прав людини констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про реєстрацію шлюбу та народження особи, виданих органами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливість збору доказів реєстрації шлюбу чи народження особи на окупованій території може бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації шлюбу чи народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Зважаючи на викладене, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 29.12.2023 видане «відділом запису актів цивільного стану м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим», актовий запис № 120239910002902509003, складений в місті Сімферополь АР Крим, Україна, що підтверджує шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , видане органом, що непідконтрольний державній владі України - є недійсними і не створює правових наслідків. Отже, шлюб, укладений між заявниками на тимчасово окупованій території, був недійсним і не створював юридичних наслідків, а тому у заявників не має іншої можливості підтвердити факт реєстрації шлюбу, аніж звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту. При цьому неможливість поновити актовий запис про шлюб та видати заявникам свідоцтво про шлюб в позасудовому порядку свідчить відмова Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді від 27.08.2024 №1460/31.13-25 у здійснені таких дій. Необхідність встановлення юридичного факту укладення 29.12.2023 шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надасть можливість заявникам отримати належним чином юридично дійсне на території України свідоцтво про шлюб та отримати відповідний актовий запис у Державному реєстрі актів цивільного стану, як підтвердження наявності шлюбних стосунків сторін на державному рівні. Беручи до уваги те, що 29.12.2023 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб та «відділом запису актів цивільного стану м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» видано Свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] , тобто видане незаконним органом на окупованій території, суд вважає за можливе відповідно до ст. 315 ЦПК України та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вказану заяву в цій частині задовольнити та встановити факт реєстрації шлюбу, укладеного 29 грудня 2023 року в м. Сімферополь АР Крим, Україна Відділом записів актів цивільного стану м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 120239910002902509003 від 29.12.2023 між [PERSON] , [INFO] , громадянином України, уродженцем м. Сімферополь, АР Крим, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, уродженкою м. Сімферополь АР Крим. Прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », прізвище дружині після державної реєстрації шлюбу присвоїти: « [PERSON] » та поновити актовий запис про шлюб [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від 29 грудня 2023 року, у якому зазначити, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Сімферополь, АР Крим, який проживає у [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка м. Сімферополь АР Крим, яка проживає у [ADDRESS] , зареєстрували шлюб 29 грудня 2023 року, прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « [PERSON] », прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Також суд зазначає, що при наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, документам медичного характеру як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини. Правова оцінка документам, поданим заявниками на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України, а не органами державної реєстрації актів цивільного стану. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (див. висновок Верховного Суду від 23 листопада 2022 року в справі № 759/7001/22). Подібні висновки щодо застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2024 року в справі № 169/410/23, від 24 квітня 2024 року в справі № 761/13911/23, від 26 червня 2024 року в справі № 759/17678/22. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Не надаючи оцінки легітимності документам, виданим на тимчасово окупованій території, оскільки за законом такі документи є такими, що не відповідають умовам діючого законодавства України і не створюють правових наслідків, тому що видані органами та/або особами, передбаченими частиною другою ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд має виходити із самого факту народження особи. Будь-які докази, які свідчать про протилежне, у суду відсутні. Іншого способу захистити свої права заявники не мають. Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Суд ураховує те, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав. Оцінюючи надані заявниками документи про народження, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення факту народження дитини жіночої статі - [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Сімферополь АР Крим, Україна, відомості про матір: [PERSON] , [INFO] , громадянка України, а оскільки дитина народжена у шлюбі, відомості про батька: [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved