Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, починаючи з 2012 року відповідачка почала зникати з дому. Внаслідок такої поведінки позивачки, відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, який заочним рішенням від 20.01.2014 року було задоволено. На даний час мати повністю самоусунулася від виконання своїх материнських обов`язків, за місцем проживання дітей не з`являється, не спілкується з ними, участі у їхньому вихованні не приймає, фінансово не допомагає в утриманні дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.10.2011 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.10.2012 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 5). Із акту обстеження побутово-матеріальних умов №2277/0/109-24 від 23.05.2024 року вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своїми малолітніми дітьми. Мати дітей жодної участі у їх житті не приймає. Матеріально-побутові умови для проживання малолітніх дітей задовільні (а.с. 6). Згідно витягів з реєстру територіальних громад [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до висновку Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №2201/01-36/42-24 від 27.06.2012 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні неповнолітні [PERSON] та [PERSON] розповіли суду, що матір фактично не знаю та не заперечують щодо позбавлення її батьківських прав. Дані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. \~ \~ \~ \~Частинами 7-10 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Також суд звертає увагу на Закон України «Про охорону дитинства», який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Так, зі статті 11\~Закону України\~Про охорону\~дитинства вбачається, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 даного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч.1 п.2 ст.164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] участі у вихованні своїх дітей не приймає, матеріально їх не утримує і взагалі їхнім життям та здоров`ям не цікавиться, в зв`язку з чим позов про позбавлення батьківських прав слід задоволити. Що стосується вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині\~2\~цієї статті\~зазначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти: враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, зважаючи на вік та потреби дітей, а також обов`язок обох батьків щодо їх матеріального забезпечення, норми Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», щодо мінімального розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що розміру аліментів у сумі по 5000 гривень на кожну дитину є завеликим, а тому суду визначає аліменти у розмірі по 2500 гривень на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved