Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Представник\~позивача\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 721012819 від 27.12.2021 у розмірі 24483,64 грн, понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 721012819, згідно умов якого позичальнику було надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 11400,00 грн; строк користування - 17 днів; річні проценти - 536,55 % протягом дисконтного періоду та 766,50 % річних на строк продовження дисконтного періоду; щомісячні проценти - 1,47 % від суми кредиту. Кредит було отримано відповідачем шляхом безготівкового перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] . Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 24483,64 грн, що складається з наступного: 11399,86 грн - заборгованість по кредиту, 13083,78 грн - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 721012819 від 27.12.2021 у розмірі 24132,52 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, до якого вносились зміни додатковими угодами в частині строку дії договору до 30.12.2024. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому у відповідлному додатку договору (п. 4.1). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2022 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 24483,64 грн. 14.06.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 14/06/24, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 721012819 від 27.12.2021 у розмірі 24483,64 грн. Ухвалою суду від 12.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 08.08.2024. Відповідачем у встановлений судом строк не подавався відзив на позов. 08.08.2024 розгляд справи відкладено на 09.09.2024, 09.10.2024 за клопотанням відповідача про надання строку для примирення сторін та у зв`язку з неявкою в судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовних вимогах просив розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про відкладення розгляду справи без поважних причин, а тому в силу вимог ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив таке. 27.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 721012819, згідно умов якого надано кредит у розмірі 11400,00 грн строком на 17 днів, з визначеним розміром процентів за користування кредитом, з можливістю продовження строку дії договору за наявності певної умови (п. 1.12 кредитного договору). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01. 28.11.2019 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19, відповідно до якої строк дії договору факторингу № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2020. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 721012819 від 27.12.2021 у розмірі 24132,52 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, до якого вносились зміни додатковими угодами в частині строку дії договору до 30.12.2024. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому у відповідлному додатку договору (п. 4.1). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2022 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 24483,64 грн. 14.06.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» був укладений договір факторингу № 14/06/24, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 721012819 від 27.12.2021 у розмірі 24483,64 грн. Відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 05.05.2022 утворилася заборгованість в розмірі 24082,36 грн відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в тому числі: заборгованість за «тілом» кредиту в розмірі 11399,86 грн, заборгованість за процентами в розмірі 12732,66 грн (а/с 24-25). У якості доказів передачі прав вимоги ТОВ «Юніт Капітал», представником позивача подані додатки до договору про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» - витяг з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 (а/с 27-28), до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» - витяг з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 (а/с 30-31), до договору факторингу № 14/06/24 від 14.06.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» - реєстр боржників від 14.06.2024 (а/с 41-42). Суд не вважає належними докази на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а в подальшому до ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги за кредитним договором № 721012819 від 27.12.2021, а саме: витяги з реєстру прав вимоги до договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», № 05/0820-01 від 05.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», № 14/06/24 від 14.06.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», зважаючи на наступне. У витягах зазначені лише номер і дата кредитного договору, прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору, як це передбачено ч. 1 ст. 517 ЦК України. Зважаючи на те, що правовідносини між сторонами по справі виникли з договірних правовідносин, то до них слід застосувати положення Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір та зобов`язання, позику, кредитний договір, договір факторингу, відступлення прави вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Аналогічні висновки викладенні у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі 6-459цс17 та у постанові Верховного Суду України від 24.04.2018 у господарській справі № 914/868/17. Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що «ніхто не може передати більше прав, ніж має сам». Однак, як вбачається із поданих представником позивача доказів, право вимоги первісного кредитора (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») перейшло до правонаступника (ТОВ «Таліон Плюс») 28.11.2018 до укладення кредитного договору № 721012819 від 27.12.2021. Отже, за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 було здійснено передачу права невизначених вимог, оскільки на момент його укладення у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не тільки було відсутнє право вимоги до відповідача, на момент укладення договору відступлення прав вимоги ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем. У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17). Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За змістом\~ст.\~95\~ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Вказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором № 721012819 від 27.12.2021 від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Юніт Капітал». Посилання ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві про те, що факт передачі права вимоги за кредитним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується реєстром прав вимоги до договорів факторингу, до яких внесено зміни додатковими угодами, випискою та розрахунком заборгованості, які були додані до позову, суд вважає безпідставними з огляду на відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача, а також відсутність у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 28.11.2018 будь-яких визначених прав вимоги до відповідача, які б воно могло відступити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, § 23). Суд, виходячи з викладеного вище, надавши належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи недоведеність права вимоги позивача, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати слід покласти на позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed