Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Керівник позивача, повноваження якого підтверджено наказом від 14.07.2011 року, звернувся до суду з позовною заявою за змістом якої просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (далі ТОВ\~«РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») заборгованість за договором про надання коштів у позику від 26.01.2021 року № 1500982 у розмірі 30\~504 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.01.2021 року [PERSON] шляхом акцептування пропозиції товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ») шляхом обміну електронними повідомленнями, заповнення відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті http://credit7.ua та використання одноразового ідентифікатора підписав електронний договір № 1500982 (далі Договір № 1500982), відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 9\~300 грн. строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за узгодженою процентною ставкою. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» свої зобов`язання за Договором № 1500982 виконало та надало [PERSON] грошові кошти, а відповідач взяті на себе зобов`язання виконував з істотними порушеннями узгоджених договірних умов, що спричинило виникнення простроченої заборгованості в сумі 30\~504\~грн., з яких: 9\~300 грн. заборгованість по тілу кредиту, 21\~204 грн. заборгованість по відсотках. ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі договору факторингу від 08.02.2022 року № 1-08022022, укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ», набуло право вимоги до [PERSON] за Договором № 1500982 як боржника ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ». За змістом позовної заяви представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення в справі. Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 27.03.2024 року, надав до суду клопотання за змістом якого просив врахувати під час розгляду справи, що ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінено найменування на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі №\~911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі №\~910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, відзив на позовну заяву не надав, у судові засідання неодноразово не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заяв та клопотань від його імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. За результатами вжитих судом заходів факту перебування [PERSON] в складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, не встановлено. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на вказане, судом 24.09.2024 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи в заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.01.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 1500982, невід`ємною частиною якого є паспорт споживчого кредиту та графік платежів, відповідно до умов якого ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит у розмірі 9\~300 грн., шляхом перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 30 днів, а останній зобов`язався повернути кредит 25.02.2021 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,57% в день від суми кредиту (208,05% річних), а загалом 10\~890,30 грн. Відповідно до змісту п.п. 1.4.1, 3.1, 3.2 Договору № 1500982 у разі пролонгації дії договору, автоматично чи за ініціативою клієнта, в межах нового строку кредиту застосовується процентна ставка 1,9% в день (693,50% річних). Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), починаючи з дати надання кредиту. Згідно змісту п.п. 4.2.1-4.2.3 Договору № 1500982 у разі наявності заборгованості за кредитом на дату закінчення строку договору, та клієнт не продовжив його строк відповідно до п.п. 4.1.1-4.1.6 договору, то застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3, п. 4.1.5 договору) ще на 15 днів. Сторони, крім іншого, погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.\~1.5.1 договору. Положеннями п. 4.2.5 Договору № 1500982 передбачено, що загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 днів (включаючи період, визначений п. 1.3 договору та періоди пролонгацій). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість дів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків процентів є таким, що настав. Відповідно до змісту п.п. 5.3, 5.3.1 Договору № 1500982 сплачені клієнтом кошти, в разі їх недостатності для повного погашення кредиту, першочергово спрямовуються для погашення прострочених зобов`язань за процентами. За змістом п. 6.1.3 Договору № 1500982 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», крім іншого, має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 1500982 станом на 08.02.2022 року борг [PERSON] перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» становить 30\~504 грн., з яких: 9\~300 грн. заборгованість за тілом кредиту, 21\~204 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, які нараховувались до 08.02.2022 року. Загалом [PERSON] на виконання умов Договору № 1500982 сплачено на користь ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» грошові кошти в сумі 16\~786,50 грн., які зараховано як погашення простроченої заборгованості за процентами. Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 08.02.2022 року укладено оплатний договір факторингу № 1-08022022 (далі Договір № 1-08022022), за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» право вимоги до позичальників-боржників за кредитними договорами, які вказано в реєстрі, що є додатком до даного договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до Договору № 1-08022022 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», крім іншого, відступлено ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» право вимоги до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за Договором № 1500982 на загальну суму 30\~504 грн., з яких: 9\~300 грн. основний борг за кредитом, 21\~204 грн. нараховані проценти. Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25.03.2024 року № 1 змінено назву (найменування) з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕВ ФІНАНС». Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання фінансових послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України (далі ЦК України) та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до\~змісту ч.\~1\~ст.\~1081,\~ч.\~1\~ст.\~1082\~ЦК України\~клієнт відповідає\~перед фактором\~за дійсність\~грошової вимоги,\~право якої\~відступається,\~якщо інше\~не встановлено\~договором факторингу. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 26.01.2021 року між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 1500982, який останнім підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого ним отримано кредитні кошти в розмірі 9\~300 грн. під проценти в розмірі 0,57% в день від суми кредиту (208,05% річних), строком на 30 днів, після спливу яких у зв`язку з невиконанням належним чином [PERSON] своїх зобов`язань процентна ставка за користування кредитними коштами збільшилась до 1,9% в день (693,50% річних). Докази належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором № 1500982 перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 08.02.2022\~року відсутні. ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яке в подальшому змінило найменування на ТОВ «СВЕА ФІНАНС», на підставі Договору № 1-08022022 набуло право вимоги до [PERSON] за Договором № 1500982 на загальну суму 30\~504 грн., з яких: 9\~300 грн. основний борг за кредитом, 21\~204 грн. нараховані проценти. Відомості про те, що відповідач на час розгляду справи повністю чи частково виконав свої зобов`язань за Договором № 1500982 перед ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» чи ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, в суду відсутні, як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9\~300 грн. з відповідача на користь позивача. Водночас перевіркою правильності розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, в частині нарахування відсотків за користування кредитом, судом встановлено, що всупереч умов п. 4.2.5 Договору №\~1500982 нарахування відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,9% в день, з урахуванням неодноразових автопролонгацій строку дії договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» здійснювалось і зі спливом 120 календарних днів з дня отримання кредиту. З урахуванням вказаного, вбачається, що нарахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відсотків за користування кредитом за Договором № 1500982 зі спливом 120 календарних днів з дати отримання кредиту, тобто після 25.05.2021 року, з розрахунку 1,9% в день від суми кредиту, є безпідставним, оскільки суперечить договірним умовам. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за Договором № 1500982 станом на 24.05.2021 року [PERSON] погашено в повному обсязі заборгованість перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за нарахованими процентами за користування кредитом, то наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом лише за 1 день 25.05.2021 року, з розрахунку 1,9% від тіла кредиту, що становить 176,70 грн. (9\~300 * 1,9%) Вказане узгоджується зі сталою правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.03.2018 року в справі №\~444/9519/12-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, крім іншого, після спливу визначеного договором строку кредитування. При цьому, після закінчення строку дії кредитного договору змінюється правова природа зобов`язання, та в такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних). Невірний обрахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми заборгованості за Договором № 1500982, який в свою чергу призвів й до завищення суми кредитної заборгованості, право вимоги на яку відступлено ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (на даний час ТОВ «СВЕА ФІНАНС») за Договором №\~1-08022022, не може слугувати підставою для зниження стандарту доказування в справі для позивача, а питання щодо наслідків цього мають вирішуватися між сторонами Договору № 1-08022022. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за Договором № 1500982 в загальній сумі 9\~476 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 70 коп. (9\~300 + 176,70). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 833 (вісімсот тридцять три) грн. 92 коп., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (31,07%). На підставі викладеного,

Outcome: partial