Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог Представниця позивача КП "Харківводоканал" (далі - Підприємство) - [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить: - стягнути заборгованості в сумі 23 278 грн 39 коп, із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2017 по 31 січня 2022 у розмірі 11 473 грн 19 коп; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2017 по 31 січня 2022 у розмірі 8869 грн 79 коп; інфляційні витрати 2 176 грн 08 коп; 3% річних від простроченої суми 759 грн 33 коп; - стягнути судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп сплачений за подання позовної заяви та витрати пов`язані з розглядом справи. Також заявник подав орієнтовний розрахунок судових витрат, які очікує понсти під час розгляду справи, в якому, окрім судового збору, зазначив про 55 грн послуг з поштового пересилання. Просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Позовна заява мотивована тим, що позивач є надавачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка є власницею домоволодіння за вказаною адресою. Відповідачка своєчасно не вносила оплату за надані послуги, у зв`язку з чим в останньої виникла заборгованість. Виклад позиції відповідача Правом на подачу відзиву не скористалася. Процесуальні дії у справі Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.07.2024 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження без повідомлення\~(виклику)\~сторін. Суд ухвалою від 28.08.2024 постановив перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення\~(виклику)\~сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення\~(виклику)\~сторін та призначено судове засідання. У судове засідання 17.09.2024 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 07.10.2024 14:00 год. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, 06.08.2024 представниця через систему "Електронний суд" подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вказавши, шо у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 31-32). Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, ухвали про перехід від розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін\~до розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~з повідомлення\~(виклику)\~сторін\~та призначено\~судове засідання та судових повісток на адресу його реєстрації, поштові повідомлення повернулися з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 45-46), що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд ухвалою від 07.10.2024, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлялася про місце і час судового засідання, постановив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачки та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 16-17). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Підприємство за адресою: [ADDRESS] , відкрило особовий рахунок № [NUMBER] , що свідчить про надання позивачем відповідачу послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] у відповідачки наявна заборгованість: за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2017 по 31.01.2022 у розмірі 11\~473,19 грн; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2017 по 31.01.2022 у розмірі 8\~869,79 (а.с. 10-13). Відповідно до розрахунку 3 % та індексації по заборгованості за послуги (вода) за адресою: [ADDRESS] 3 % річних складають 430,59 грн, інфляційні витрати 1\~227,73 грн (а.с.14). Відповідно до розрахунку 3 % і індексації по заборгованості за послуги (каналізація) за адресою: [ADDRESS] 3% річних складають 328,74 грн, інфляційні витрати 948,35 грн (а.с.15). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (ч. 3 ст. 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Згідно зі\~ст.\~68\~ЖК\~України\~наймач зобов`язаний\~своєчасно\~вносити\~квартирну плату\~та\~плату за\~комунальні\~послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 № 690 (далі Правила № 690)\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Згідно з п. 36 39 Правила № 690 рахунок на оплату спожитих послуг надається споживачу щомісяця на безоплатній основі відповідно до\~статті 8\~Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до\~Закону України\~"Про\~комерційний облік\~теплової енергії\~та водопостачання"\~та надаються\~споживачу (його\~представнику)\~не пізніше\~ніж за 10 календарни днів до граничного\~строку внесення\~плати за\~послуги,\~визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ст. 10\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Згідно з п. 5 Правил № 690 послуги надаються споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуг, що укладається з урахуванням особливостей, визначених\~Законом України\~"Про житлово-комунальні послуги" (далі - договір), та вимогами цих Правил. Відповідно до ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Відповідна правова позиція, викладена Верховним Судом у постановах від 02.03.2018 у справі № 915/89/16, від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), які, в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом. Суд враховує, що Підприємство відкрило відповідачу особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , що вказує на надання позивачем відповідачу послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідачка не відмовилася від послуг, які надавало їй Підприємство (докази зворотнього в матеріалах справи відсутні), а тому у відповідачки виник обов`язок сплатити отримані послуги. Відповідно до розрахунку позивача у відповідачки утворилась заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2017 по 31.01.2022 у розмірі 11\~473,19 грн; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2017 по 31.01.2022 у розмірі 8\~869,79 грн. Доказів того, що послуги відповідачці не надавались, що вона не користувалася наданими послугами і потреби в таких послугах не мала, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Позивач просить визнати поважними причину пропуску позовної давності для звернення до суду з позовною заявою. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду заборгованості, за якою заявлено вимогу, суд зазначає таке. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно із частинами третьою, четвертою\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У пункті 12\~розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінетом Міністрів України від 20 травня 2020 № 392 (зі змінами) карантин запроваджено з 22 травня 2020 року і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 № 635 відмінений з 24:00. год 30.06.2023. Відповідно до\~п.\~19\~Прикінцеві\~та\~перехідні положення\~ЦК\~України\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан запроваджений з 24.02.2022 і триває донині. Отже, з огляду на приписи статей\~256,\~257 ЦК України, запроваджений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року і введенний Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022 воєнний стан на території України, пункти 12, 19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення Підприємства із позовною заявою (22.07.2024), період нарахування останнім заборгованості (з 01.10.2017), суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки відповідні строки продовжені через запроваджений карантин, а потім зупинені, у зв`язку з введенням воєнного стану. А тому клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску позовної давності не розглядається. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2\~ст. 625 ЦК України. У зв`язку із простроченням відповідачкою сплати комунальних послуг, позивач заявив до стягнення 2\~176,08 грн інфляційні витрати та 759,33 грн - 3% річних від простроченої суми. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Відповідачка, не подавши відзив на позов, зазначені позивачем обставини не спростувала, доказів сплати заборгованості не надала, свій розрахунок заборгованості не запропонувала. Висновки за результатами розгляду заяви З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати Позивачем заявлено орієнтовний розрахунок судових витрат, пов`язаних з судовим розглядом, а саме: судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8353 від 17.07.2024 та витрати за відправлення відповідачу позовної заяви з додатками у розмірі приблизно 50 грн на кожного відповідача. При цьому на підтвердження вказаних витрат надано квитанції на суму 55 грн, така ж сама сума (55 грн) визначена позивачем у заяві про стягнення відповідних витрат від 06.08.2024 Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн та витрати за відправлення відповідачу позовної заяви з додатками у розмірі 55 грн.

Outcome: approved