Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1 В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] з 1998 року до [INFO] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Протягом цих років вони були пов`язані спільним побутом, бюджетом, мали взаємні права та обов`язки як подружжя. 19.09.1999 вони здійснили обряд вінчання та вважали, що цього буде достатньо, щоб бути чоловіком та жінкою. 15.01.2008 ними було придбано автомобіль ФордС-МАХ 2007 року випуску, який було оформлено на [PERSON] 06.05.2021 ними була придбана квартира [ADDRESS] , яка також була оформлена на [PERSON] 20.09.2022 чоловіком позивачки було складено заповіт, згідно якого автомобіль ФордС-МАХ 2007 року випуску він заповів дружині - [PERSON] . [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцем після його смерті є внучка, [PERSON] , яка має право на спадщину за правом представлення, оскільки син померлого [PERSON] теж помер, а також позивачка як дружина померлого [PERSON] . Після звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачці було роз`яснено, що свідоцтва про вінчання недостатньо для того, щоб вони були юридично визнані чоловіком та дружиною. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. 1.2 Відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Після усунення недоліків позовної заяви 27.12.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03.07.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки адвокат Лопухович А.О. згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимог підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, розгляд справи просить проводити у її відсутність. Підстави для відкладення судового розгляду відсутні згідно ст. 223 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 19.09.1999 [PERSON] та [PERSON] здійснили обряд вінчання у Свято-Іллінському храмі м. Дубно, що підтверджується свідоцтвом про вінчання (а.с.12-13). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). Згідно Акту №265 про проживання без реєстрації від 20.11.2023, [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] з 1998 року і до дня своє смерті, [INFO] . Разом з тим, згідно довідки ЦНАП Дубенської міської ради, [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.15,17). [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЦНАП Дубенської міської ради №07-03-15/4144 від 20.11.2023 (а.с.16). Згідно Договору купівлі-продажу від 15.01.2008 [PERSON] придбав автомобіль марки ФордС-МАХ 2007 року випуску, вартість автомобіля 122 800,00 грн. (а.с.18,19). [PERSON] значиться власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі продажу від 06.05.2021, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно звіту про оцінку об`єкта житлової нерухомості від 12.12.2023 вартість вказаної квартири становить 434 000 грн. (а.с.21-23, 26-29). За життя [PERSON] залишив заповіт, згідно якого належний йому на праві власності автомобіль ФордС-МАХ 2007 року випуску заповів своїй дружині - [PERSON] . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Пришко О.О. та зареєстровано в реєстрі за №987 (а.с.20). Отже, за життя [PERSON] вважав [PERSON] дружиною. Відповідно повідомлення приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Пришко О.О. №218/02-14 від 20.11.2023 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт родинних відносин зі спадкодавцем та рекомендовано звернутися до суду для визнання позивачки дружиною [PERSON] (а.с.40). Крім того, у [PERSON] та [PERSON] є спільні чисельні фотознімки святкових подій, в тому числі і з обряду вінчання, з відпочинку та буденного життя, що свідчать про існування між нами близьких тривалих стосунків, фотокопії яких також надані суду і дослідженні як докази (а.с.41-52). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В силу ч.ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається, як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. За ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20 (провадження № 61-7340св22) зроблено висновок, що «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. […] Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенню. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за суспільні грошові кошти. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Судом встановлено, що заявниця спільно проживала з померлим [PERSON] з 1999 року і до дня його смерті, вони здійснили обряд вінчання як чоловіка та жінки, між ними склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю і є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах. Факт проживання як чоловіка та жінки підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, фотографіями та повністю визнається відповідачкою у справі. Метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на спадщину, отже такий факт породжує юридичні наслідки Крім того, судом встановлено, та не заперечується відповідачкою, що за період спільного фактичного проживання, як чоловіка та жінки, [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру у [ADDRESS] , тому вказана квартира відповідно ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Необхідно визнати за позивачкою право власності на частину вказаної квартири в порядку поділу майна, яке набуте за час спільного проживання. В підсумку суд позовні вимоги задовольняє. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та 2170,00 (а.с.6,7). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що заява про визнання позову відповідачкою подана до розгляду справи по суті, а позивачкою при зверненні до суду сплачено 3 243,60 грн. судового збору, наявні підстави для повернення останній із державного бюджету 1621,80 грн., що становить 50% від сплаченого позивачкою судового збору, а інші 1621,80 грн. - стягнути із відповідачки.

Outcome: approved