Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

15 серпня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , за життя заповіту не склав. Спадщину після батька прийняла мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачу. Позивач спадщину після померлої матері прийняв. До складу спадщини, що залишилась після [PERSON] входить вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. За життя померлі [PERSON] та [PERSON] не оформила право власності на домоволодіння, правовстановлюючі документи на нього не отримала, що стало причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння. Ухвалою суду від 15 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 16 вересня 2024 року. Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду на 26 вересня 2024 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просив справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач Олишівська селищна рада надала заяву, в якій просить справу розглядати за наявними матеріалами за відсутності представника Олишівської селищної ради. Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П. надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами письмові докази, матеріали спадкової справи № 27/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] , які надав приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П., судом були встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 18 лютого 1950 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 10). Відповідно до витягів з погосподарської книг Смолянської сільської ради на 1991-2020 роки, головою домогосподарства по [ADDRESS] записаний [PERSON] , а після його смерті [PERSON] (а.с. 14-18). Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] (а.с.7). Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту, до складу вищевказаного домоволодіння входять житловий будинок (літ. А-1, а-1,а1) загальною площею 82,0 кв.м., житловою площею 61,3 кв.м., сарай (літ. В-1, в-1, в1-1), погріб (літ. Б) (а.с. 22 24). За життя померлі [PERSON] та [PERSON] не ввели вказаний вище будинок з надвірними будівлями та спорудами в експлуатацію та не оформили правовстановлюючих документів на нього. Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 15.07.2024 № 644 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 29). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на момент побудови будинку, вищевказане нерухоме майно належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 8). За життя [PERSON] заповіту не залишив (а.с. 50). Згідно довідки Олишівської селищної ради № 139 від 01.07.2024 [PERSON] , дійсно на день смерті [INFO] мав зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] та разом з ним за вказаною адресою зареєстроване місце проживання мала [PERSON] дружина (а.с.11). Після смерті\~ [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння, що належала йому на праві спільної власності. Мати позивача [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого [PERSON] однак не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). З довідки Олишівської селищної ради № 140 від 01.07.2024 [PERSON] дійсно на день смерті [INFO] мала зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] одна (а.с.12). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 20.04.2010 секретарем Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області [PERSON] , яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.34). Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина,\~до складу\~якої,\~зокрема входить домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] є позивач. Інші спадкоємці відсутні. Позивач прийняв спадщину після померлої матері, подавши заяву приватному нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренку Є.П. на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 51). Відомості щодо інших осіб, які претендують на спадщину, в тому числі на обов`язкову частку у спадщині, у спадковій справі відсутні. Разом з тим, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 32). Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції\~про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР\~не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] було побудовано померлими до 05.08.1992 року, а саме в 1965 році, проте спадкодавці не отримали правовстановлюючі документи на домоволодіння, мати позивача [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав та померла, позивач спадщину після померлої матері [PERSON] прийняв, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved