Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 30.08.2024 надійшла позовна заява від МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» до [PERSON] \~про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив про те, що 27.02.2020 між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та відповідачем укладено договір з постачання теплової енергії № 6950/1765, згідно умов якого позивач надає відповідачеві послуги з постачання теплової енергії в приміщенні, площею 59,8 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Згідно п. 37 Договору відповідач повинен був здійснювати розрахунки з позивачем за спожиту теплову енергію щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Щомісячно відповідачу виставлялись рахунки до оплати за спожиту теплову енергію згідно затверджених тарифів. Разом з тим, всупереч вимог законодавства та умов укладено договору оплату за спожиту теплову енергію відповідач здійснює несвоєчасно та не в повному обсязі. Так, в період з 01.11.2022 по 01.05.2024 [PERSON] нараховано за надані послуги 52 115,26 грн, проте сплачено 24 811,98 грн. Відтак, у останнього перед позивачем залишилась непогашена сума заборгованості за надані послуги, що станом на 01.08.2024 складає 27 303,28 грн. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом зі стягненням трьох відсотків річних у розмірі 935,25 грн, 2008,64 грн - інфляційних втрат та 341,01 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов`язання. 19.09.2024 від відповідача у справі надійшов відзив, у якому останній заперечує позовні вимоги у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості. Так, на підтвердження своєї позиції у справі відповідач вказує, що позивачем не надано належних доказів укладення договору з власником квартири, а також відсутні докази, що дане приміщення є нежитловим, у зв`язку із чим, позивач безпідставно нараховував плату за послуги з постачання теплової енергії йому як для категорії «інші споживачі», замість тарифу який діє для населення. Водночас, відповідач сплачував вчасно за постачання теплової енергії згідно із встановленим тарифом для населення. Окрім того, відповідач звертає увагу на те, що позов пред`явлено до фізичної особи, а не особи, яка здійснює підприємницьку діяльність та відносилась би до категорії «інший споживач». При цьому, квартира, щодо якої позивачем надаються послуги та здійснюється нарахування за такі послуги, не виведена з житлового фонду в розумінні частини четвертої статті 4 ЖК Української РСР. У зв`язку із зазначеним, [PERSON] просить у задоволені позову відмовити. 23.09.2024 від позивача у справі до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останнім заперечується позиція відповідача та вказується, що споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідач [PERSON] є приватним нотаріусом, номер свідоцтва [NUMBER] та зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Вказана адреса відповідає адресі в Договорі з постачання теплової енергії, який був підписаний сторонами 27.02.2020р.. У пункті 34 укладено між позивачем та відповідачем договору встановлено, що ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. При цьому, станом на дату укладення цього договору, тариф на теплову енергію складає: для потреб інших споживачів (крім населення) 1551,07 грн. з ПДВ. Тому, оскільки відповідач є приватним нотаріусом та використовує приміщення в житловому будинку для здійснення нотаріальної діяльності, отримує послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке фактично не є житловим, він повинен сплачувати за вказану послугу по тарифам, встановленим для категорії «Інші особи», а не для населення. Крім цього, тариф, згідно якого з0дійснювалось нарахування вартості наданих послуг, був погоджений із відповідачем у договорі, на підставі якого виникла заборгованість. У зв`язку із зазначеним, позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Позиції представників позивача та відповідача, які надали свої пояснення під час розгляду справи по суті у судовому засіданні 30.09.2024, повністю відповідають позиціям, які викладені у заявах по суті справи, що скеровувались до суду. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 19.09.2024 від відповідача по справі надійшов відзив, у якому останній заперечує позовні вимоги у повному обсязі. 23.09.2024 від позивача по справі до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останнім підтримані позовні вимоги та надано обґрунтування щодо позиції відповідача, яка викладена у відзиві на позовну заяву. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, із посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 27.02.2020 між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та відповідачем укладено договір з постачання теплової енергії № 6950/1765, згідно умов якого позивач надає відповідачеві послуги з постачання теплової енергії в приміщенні, площею 59,8 кв.м. за адресою [ADDRESS] (п. 3.1 Договору). Відповідно до п. 1 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені Договором. Згідно п. 37 Договору відповідач повинен був здійснювати розрахунки з позивачем за спожиту теплову енергію щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При цьому, пунктом 48 Договору погоджено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов?язаний сплатити пеню в розмірі не більш як 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. В п. 34 указаного Договору сторони погодили, що ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Станом на дату укладення цього договору тариф на теплову енергію складає: для потреб інших споживачів (крім населення) 1551,07 грн з ПДВ. Указані умови Договору погоджені відповідачем, про що свідчить його особистий підпис у Договорі. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 851 від 10.11.2022 «Про встановлення та застосування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для населення, бюджетних установ, інших споживачів, релігійних організацій міському комунальному підприємству «Хмельницьктеплокомуненерго» для інших споживачів встановлено тариф в розмірі 5389,35 грн./Гкал (без ПДВ) (або 6467,22 грн. з ПДВ) (п. 3.1.3. Рішення). Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 1212 від 26.10.2023 «Про встановлення та застосування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для населення, бюджетних установ, інших споживачів, релігійних організацій міському комунальному підприємству «Хмельницьктеплокомуненерго» для інших споживачів встановлено тариф в розмірі 3576,12 грн./Гкал (з ПДВ) (п. 1.2.3. Рішення). Наказами МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» № 174 від 01.12.2023, № 9 від 03.01.2024, № 62 від 02.02.2024, № 100 від 01.03.2024, № 138 від 01.04.2024 у зв?язку із зміною ціни природного газу встановлювались коефіцієнти перерахунку вартості послуги з постачання теплової енергії. За період з 01.11.2022 року по 01.05.2024 року [PERSON] нараховано за послугу з постачання теплової енергії 52 115,26 грн. При цьому, останнім сплачено за вказаний період 24 811,98 грн., що підтверджується наданою позивачем Довідкою про оплату за надані послуги по тепловій енергії по особовому рахунку на ім`я [PERSON] № 1765. Як вбачається із розрахунку заборгованості, складеного МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] за адресою [ADDRESS] , сума заборгованості по вказаному рахунку за період з 01.11.2022 по 01.05.2024 складає 27 303,28. Вказана сума нарахувань підтверджується і рахунками на оплату по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.11.2022 по 01.05.2024, долученими позивачем до матеріалів справи. Листом № 883/09 від 15.05.2024 позивачем відповідачу спрямовано претензію з вимогою про оплату казаної суми заборгованості, яка, залишена відповідачем без реагування, а заборгованість непогашена. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем МКП «Хмельницьктеплокомуненрго»» та відповідачами [PERSON] є відносини, які пов`язані із наданням та отриманням послуг із постачання теплової енергії, а також здійснення розрахунків за них (правовідносини з надання послуг). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розмірів затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства. У відповідності до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Згідно з п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. В силу ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п.п. 35-37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. При цьому, відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIIIспоживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 32 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМ України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови КМ України від 08.09.2021 № 1022 врегульовано, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Зважаючи на наведені вище норми законодавства, судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що ним надавалися послуги з постачання теплової енергії за адресою м [ADDRESS] у період з 01.11.2022 по 01.05.2024. Відповідач є користувачем вказаного приміщення, як особа, що займається приватною нотаріальною діяльністю. Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру нотаріусів України відповідач [PERSON] є приватним нотаріусом, номер свідоцтва 4642 та здійснює свою діяльність за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями. При цьому, приміщення, яке використовує нотаріус для своєї професійної діяльності, не відноситься до житлового фонду, тому що згідно із частиною четвертою статті 4 Житлового кодексу Української РСР до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Оскільки відповідач є приватним нотаріусом та використовує приміщення в житловому будинку для здійснення нотаріальної діяльності, отримує послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке фактично не є житловим, він повинен сплачувати за вказану послугу по тарифам, встановленим для категорії «Інші особи», а не для населення. Такий висновок також відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 23.11.2016 у справі № 6-1926цс16, від 22.02.2018 у справі № 359/7497/16-ц. Відтак, позивачем перед судом доведено, що у період з 01.11.2022 по 01.05.2024 послуги з постачання теплової енергії надавались відповідачу як користувачу зазначеного вище приміщення із спеціально встановленим тарифом «для інших споживачів» у зв`язку із провадженням ним нотаріальної діяльності за вказаною адресою. Відповідач здійснював часткову оплату наданих послуг, що у загальному склала 24 811,98 грн за вказаний період, що свідчить про визнання та погодження ним умов укладеного договору, та здійснення дій на його виконання. Як зазначив Верховний суд України в постанові від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 та від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17 часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є, окрім іншого, діями, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку. Водночас, у зв`язку із несвоєчасною та неповною несплатою останнім наданих послуг у вказаний період утворилась заборгованість у розмірі 27 303,28 грн. Нарахування за спожиті послуги здійснювались позивачем щомісячними рахунками на підставі встановлених тарифів та зважаючи на показники лічильника споживання теплової енергії. Отже, МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» у визначеному договором порядку виконало свої зобов`язання перед відповідачем щодо постачання теплової енергії, однак відповідач [PERSON] свої обов`язки щодо оплати спожитих послуг належним чином не виконав. В судовому засіданні представник відповідача підтвердив факт здійснення відповідачем за указаною адресою, а саме [ADDRESS] , нотаріальної діяльності, однак зазначив, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що указана діяльність здійснювалась саме в указаній квартирі. Крім цього, представник відповідача звертав увагу суду на те, договір про надання послуг був підписаний фізичною особою [PERSON] , а не фізичною особою-підприємцем, що свідчить про неможливість застосування стосовно нього тарифів на постачання послуг як для цієї категорії споживачів. Суд не бере до уваги твердження позивача, оскільки вони спростовуються матеріалами цивільної справи та не ґрунтуються на законі. Зокрема, судом встановлено, що за указаною адресою відповідач у справі здійснює нотаріальну діяльність, що підтверджується відомостями щодо здійснення такої діяльності із Єдиного реєстру нотаріусів України. Іншого приміщення, аніж те, яке є предметом розгляду у справі окрім зазначеної квартири в указаному будинку, де б міг здійснювати таку діяльність приватний нотаріус Твердохліб В.П., судом не встановлено, а відповідачем доказів наявності такого не надано. Також судом встановлено, що відповідач не оскаржував умови договору від 27.02.2020, а також не визнавав його в судовому порядку недійсним. У порядку положень ст. 625 ЦК України позивачем у зв`язку із несвоєчасним виконанням зобов`язання нараховано відповідачу стягнення трьох відсотків річних у розмірі 935,25 грн та 2008,64 грн інфляційних втрат. Надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат суд сприймає як вірні та такі, що відповідають обставинам справи, а тому такі підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки були нараховані за період існування прострочення виконання зобов`язання та на наявну суму заборгованості. Окрім того, в порядку погодженого сторонами п. 48 Договору від 27.02.2020, позивачем нараховано відповідачу пеню у зв`язку із несвоєчасним виконанням зобов`язання у розмірі 341,01 грн. Розрахунки пені, надані позивачем, суд сприймає як вірні та такі, що відповідають обставинам справи, а тому такі підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки були нараховані за період існування прострочення виконання зобов`язання та на наявну суму заборгованості. Відтак, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Оскільки позов МКП «Хмельницьктеплокомуненрго» до [PERSON] задоволено повністю, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved