Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з\~позовом,\~в якому\~просить стягнути з [PERSON] заборгованість станом на 13.03.2023 року за кредитним договором б/н від 23.10.2010 року у розмірі 43984,68 грн., яка складається з 35980,90 грн. заборгованість по кредиту; 8003,78 грн.- заборгованість за простроченими відсотками, обґрунтовуючи тим, що відповідач звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг та підписав заяву б/н від 23.10.2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" просив розглядати справу без участі позивача. Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву згідно якого позов в відповідач визнав частково, визнає суму заборгованості перед позивачем у розмірі 18689,90 грн., не погодившись з сумою кредитної заборгованості заявленою позивачем, оскільки остання нарахована станом на 01.06.2022, однак відповідач останній раз користувався карткою 18.02.2022 р., кредитна картка відповідача мала строк дії до 07/22, отже відповідач був позбавлений можливості провести будь-яку фінансову операцію, позивачем не надано жодного витягу з Тарифів, які були оговорені сторонами під час укладання угоди, тобто відсутні докази щодо нарахування відсотків за кредитним договором, просив суд розстрочити виконання рішення суду на строк 12 місяців, оскільки останній втратив роботу у зв`язку з веденням на території України воєнного стану. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 23.10.2010 року відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За змістом ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За своєю правовою природою кредитний договір може бути публічним договором (стаття 633 ЦК України), договором приєднання (стаття 634 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи вищезазначене,суд вважає , що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Як встановлено судом, анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не містить умов щодо розміру процентної ставки, сум комісії, строку повернення кредиту (користування ним). Також в анкеті-заяві відсутні умови про відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просить крім тіла кредиту стягнути також заборгованість за простроченими відсотками в обґрунтування якої посилається на Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, неустойка, їх розміри та порядок нарахування, а також інші умови. Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими позивачем до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ознайомився та погодився відповідач, анкета-заява не містить підпису відповідача, враховуючи відсутність підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Таким чином, суд вважає вимогу позивача про стягнення заборгованості за відсотками необґрунтованою. Щодо оцінки поняття простроченого кредиту суд враховує, що на відміну від кредитних договорів, за якими загальний розмір кредиту надається відразу (одноразово), в договорі про надання споживчого кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміт на платіжну картку (за якими позичальник має можливість використовувати ліміт частинами з правом подальшого використання вільного залишку ліміту, а у разі повного повернення коштів до закінчення строку кредитування- повторно отримати кредит (зняти кошти) або його частину в межах ліміту),- розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені, а тому сукупна сума всієї заборгованості за тілом кредиту може включати в себе заборгованість за частиною кредиту, строк сплати якої не закінчився (поточне тіло кредиту), та/або заборгованість за частиною кредиту, яка не була повернута в обумовлений термін (прострочене тіло кредиту). Разом з\~тим,\~з виписки,\~наданої Банком\~по рахунку\~клієнта вбачається\~що відповідач\~користувалася кредитною\~карткою,\~що не\~спростовано відповідачем,\~тому суд\~дійшов висновку\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитом у\~сумі 35980,90 грн. Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Частиною четвертою статті 435 ЦПК України встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Верховний Суд України у п.10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказує, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає,

Outcome: partial