Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

17 липня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, [INFO] , в якій він просив встановити факт того, що [PERSON] самостійно виховує та утримує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 08 травня 2018 шлюб між ним та відповідачем [PERSON] розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/1279/18. Після розірвання шлюбу малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] залишились проживати з позивачем - [PERSON] , та проживають з ним по сьогоднішній день. 03 листопада 2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про визначення місця проживання дітей, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з батьків, хто проживає окремо від дітей, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сущенко О. В. У вказаному договорі місцем проживання дітей батьки визначили фактичне місце проживання та реєстрації батька, за адресою: [ADDRESS] . Також, 03 листопада 2022 року відповідачем [PERSON] була складена заява про те, що усі батьківські обов`язки щодо матеріального утримання, догляду, виховання та спілкування дочки та сина повністю виконуються їх батьком, позивачем [PERSON] . Зазначив, що рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дітей необхідне позивачу для отримання відстрочки від призову на військову службу, оскільки одним із документів, що підтверджує право військовозобов`язаного на відстрочку за п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини. В іншому випадку батька дітей позивача по справі можуть призвати на військову службу, а дітей передати до служби у справах дітей, та в подальшому, до дитячого будинку, що позбавить дітей опіки рідного батька та негативно вплине на їх розвиток та виховання. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти встановлення факту того, що [PERSON] самостійно виховує та утримує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . У вказаній заяві також зазначила, що з лютого 2018 року малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , та малолітній син [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати разом з батьком позивачем по справі, з яким проживають і по сьогоднішній день. Колишній чоловік самостійно займається вихованням та забезпеченням дітей. Жодної участі у вихованні та утриманні дітей вона не приймає. На теперішній час вона повторно вийшла заміж та народили дитину від іншого чоловіка, наразі вона проживає у Швейцарії зі своєю новою родиною. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та прийняти рішення в інтересах дітей. Представник третьої особи - [INFO] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Допитана в судовому засіданні 30 вересня 2024 року в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона працює вчителем у Дніпровській гімназії № 34. Позивач є батьком її учениці - [PERSON] , яка навчалась у неї з першого по четвертий клас, з 2019 року. Мати дівчинки вона перший раз бачила на перших батьківських зборах, де мати повідомила їй, що з батьком дівчинки - [PERSON] не проживає. Більше мати дитини вона не бачила до кінця третього класу. Наприкінці третього класу мати [PERSON] повідомила, що діти будуть перебувати по два тижні у кожного з батьків. Всі питання щодо навчання дітей та спілкування з вчителями відбувається через батька. Дитина [PERSON] не бажає та не любить говорити про матір, нічого про неї не розповідає. Допитана в судовому засіданні 30 вересня 2024 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працює вчителем початкових класів в Дніпровській гімназії № 34. Позивач є батьком її учня [PERSON] . Дитина зараз навчається у другому класі, у перший клас прийшов у вересні 2023 року. Мати дитини вона не знає та ніколи її не бачила, всі питання щодо навчання дитини вирішуються через батька. [PERSON] приводить та забирає дитину зі шкоди, цікавиться навчанням сина. Зі слів дитини їй відомо, що мати проживає в іншому місті, сама ж дитина на цю тему спілкуватись не бажає. Наскільки вона розуміє, то діти проживають лише з батьком, вона бачить як батько приводить до школи двох дітей. Допитана в судовому засіданні 30 вересня 2024 року в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що позивач [PERSON] є її однокласником. У період з 2016 року по 2021 рік [PERSON] разом з родиною орендували у неї квартиру по [ADDRESS] . Спочатку родина проживала разом, але приблизно через рік в ході розмови [PERSON] повідомив їй, що він буде проживати у квартирі лише з дітьми, оскільки з дружиною вони розійшлись. Де проживала після цього мати дітей, їй не відомо, більше останню вона ніколи не бачила. Вони зі [PERSON] дружать та ходять один до одного в гості, а тому їй відомо, що [PERSON] утримує та виховує дітей самостійно. Допитана в судовому засіданні 30 вересня 2024 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її сусідом, останній приблизно рік поруч з її будинком орендує будинок по провулку [PERSON] . Позивач проживає разом зі своїми дітьми, займається їх вихованням та розвитком. Вони товаришують як сусіди, іноді вечорами ходять один до одного в гості, але не дуже часто. Коли вони зустрічаються, то спілкуються про дітей, оскільки вона також має дитину. Мати дітей вона ніколи не бачила. Про матір дітей їй відомо тільки те, що вона з початку війни проживає за кордоном. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 11 листопада 2011 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2018 року по справі № 2042/1279/18 (а.с. 17). У вказаному рішенні зазначено, що після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач є батьком, а відповідач є матір`ю двох малолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 14 вересня 2022 року Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 425 (а.с. 14); сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 14 вересня 2022 року Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1408 (а.с. 15). Відповідно до\~статті 291\~ЦК України\~фізична особа\~незалежно від\~віку та\~стану здоров`я\~має право\~на сім`ю. Фізична\~особа не\~може бути\~проти її\~волі розлучена\~з сім`єю,\~крім випадків,\~встановлених законом. Фізична\~особа має\~право на\~підтримання зв`язків\~з членами\~своєї сім`ї\~та родичами\~незалежно від\~того,\~де вона\~перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Приписами статті\~141\~СК України\~встановлено,\~що мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 03 листопада 2022 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про визначення місця проживання дітей, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з батьків, хто проживає окремо від дітей, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сущенко О. В., в якому батьки домовились про місце проживання дітей та про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір`ю, яка проживатиме окремо від дітей, місцем проживання дітей батьки визначили фактичне місце проживання та реєстрації батька за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-21). Крім того, 03 листопада 2022 року [PERSON] була складена заява, посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сущенко О.В., зареєстрована в реєстрі за № 2033, в якій зазначила, що всі батьківські обов`язки щодо матеріального утримання, догляду, виховання та спілкування щодо її малолітніх дітей - дочки [PERSON] , 2012 року народження, та сина [PERSON] , 2016 року народження, з 18 лютого 2018 року повністю виконуються їх батьком [PERSON] . Так, зокрема, [PERSON] з 18 лютого 2018 року повністю самостійно вирішує всі питання щодо утримання, виховання, навчання, лікування, додаткового розвитку, дозвілля щодо їх з ним малолітніх дітей. Саме з [PERSON] постійно проживають їх малолітні діти. Наразі вона проживає окремою родиною в новому шлюбі, має статус біженця за кордоном (а.с. 22-23). Позивач разом з дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 13, 35, 36). 09 вересня 2023 року [PERSON] надала згоду, посвідчену нотаріусом Твардош Лілією у місті Кракові Республіки Польща, перекладену з польської на українську мову, в якій зазначила, що надає згоду на перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] з опікуном в особі їх батька [PERSON] , в тому числі надала згоду на багаторазові поїздки малолітніх з території України на територію Республіки Польща або інших країн Європейського Союзу, Шенгенської зони або Швейцарії та на повернення з території цих держав на територію України (а.с. 24-27). Також, розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 218-р від 07 травня 2024 року «Про затвердження висновку щодо доцільності визначення місця проживання дітей» (а.с. 45) було затверджено висновок органу опіки та піклування - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради «Про доцільність визначення місця проживання дітей» (а.с. 49-51), в якому зазначено, що розглянувши надані документи, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] (а.с. 49-51). У вказаному висновку також зазначено, що від матері дітей - [PERSON] надійшла письмова заява від 29 квітня 2024 року про те, що вона постійно перебуває за кордоном, у найближчому майбутньому повертатись до України не планує та додатково надіслала свідоцтво про шлюб від 07 березня 2022 року щодо реєстрації шлюбу з [PERSON] . Відповідно до\~п.\~5\~ч.\~2\~ст.\~293\~ЦПК України,\~суд розглядає\~в порядку\~окремого провадження\~справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт самостійного виховання та утримання позивачем [PERSON] малолітньої дочки - [PERSON] та малолітнього сина - [PERSON] підтвердили допитані під час розгляду справи свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також вказаний факт у поданій до суду заяві визнавала і відповідач [PERSON] . Крім того, додатково на підтвердження факту самостійного виховання та утримання позивачем малолітніх [PERSON] та [PERSON] свідчать: характеристики [PERSON] , [INFO] , учениці 6-Б класу Дніпровської гімназії № 34 ДМР (а.с. 28) та [PERSON] , [INFO] , учня 1-А класу Дніпровської гімназії № 34 ДМР (а.с. 30), в яких зазначено, що діти живуть разом з батьком, батько приділяє увагу вихованню дітей, цікавиться їх навчанням, підтримує постійний зв`язок з класним керівником, діти мають все необхідне для навчання та життя; довідка № 42 від 04 листопада 2022 року, видана Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 92 Дніпровської міської ради, в якій зазначено, що [PERSON] виховує [PERSON] один, без матері (а.с. 32); довідкою № 09-01/02-24 від 09 лютого 2024 року, видана Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Богданівець», в якій зазначено, що [PERSON] з лютого 2018 року по грудень 2021 року проживав разом з дітьми, окремо від матері, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33); довідкою від 08 лютого 2024 року, виданою Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Метеорит», в якій зазначено, що [PERSON] у період з грудня 2021 року по вересень 2023 року фактично проживав разом з дітьми, окремо від матері, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34). Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем двох малолітніх дітей необхідно позивачу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки згідно з пунктом 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також\~коли особа\~самостійно виховує\~та утримує\~дитину за\~рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі\~частини першої\~статті 135 Сімейного кодексу України. Оскільки від встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей залежить виникнення у позивача права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, суд приходить до переконання про наявність підстав для встановлення зазначеного факту у судовому порядку. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а тому заяву [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини слід задовольнити. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 16, 291 ЦК України, ст.ст. 141, 160 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved