Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Виростко Альбіна Вікторовича звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] з 1/4 на 1/6 частину зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, а також відкликати виконавчий лист № 2-4887 від 15.02.2011. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, на підставі виконавчого листа від 15.02.2011 стягуються з позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Разом з тим, позивач є батьком доньки [PERSON] , [INFO] , на утримання якої позивач сплачує 17% від заробітної плати на підставі його заяви до Акціонерного товариства "Українська залізниця". Крім того, позивач має на утриманні двох непрацездатних батьків. Ухвалою від 21.08.2024 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вона категорично заперечила проти задоволення вимог , просить відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.02.2008 (а.с. 9). Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.02.2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 17.09.2010 року і додосягнення дитиною повноліття. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . (а.с.8) За заявою позивача [PERSON] від 09 квітня 2024 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального\~становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України). Таким чином, поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину , позивачу належало доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою зменшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України. Разом з цим, звертаючись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] обмежився наданням суду копій свідоцтва народження дійтей, копії виконавчого листа, копії посвідчень пенсіонерів батьків , копію заяви про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] . Будь-яких доказів матеріального стану позивача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також матеріальних потреб дитини, її стану здоров`я, позивачем надано не було, хоча це є його процесуальним обов`язком. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 частину 2 статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено значного погіршення його матеріального стану чи стану здоров"я , внаслідок чого він не спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed