Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

29 травня 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь 7 525 гривень 70 копійок заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу на умовах типового, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498. Фактом приєднання споживача до умов цього договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператором ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Приєднання споживача до умов договору підтверджується зміною показників газового лічильника, яка підтверджена у розрахунку заборгованості за розподіл природного газу та кількістю використаного газу. AT «Львівгаз» надавало відповідачу впродовж періоду з 01 січня 2021 року по 31 березня 2023 року послугу з розподілу природного газу, що підтверджується зміною показників газового лічильника, яка відображена у розрахунку заборгованості за розподіл природного газу. Крім того, фактом приєднання до умов договору є сплата рахунку. Зважаючи на неналежне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором, просить позов задовольнити та стягнути заборгованість. Ухвалою судді від 03 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залишення позовної заяви без руху. 25 жовтня 2024 року [PERSON] подала відзив на позовну заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», у якому просила відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначила, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: позовна заява підписана особою, яка не має відповідних повноважень, а також відсутні документи про сплату судового збору, які підтверджують сплату за подання саме цієї позовної заяви. Щодо договору вказує, що відсутні відомості у позові, де був розміщений текст договору. У наданій позивачем копії договору немає назви оператора ГРМ, який має надавати послуги з розподілу газу, посилання на ліцензію, тобто відсутні посилання на сторону договору, яка має право звернутися до суду із позовом про порушення умов договору. Тобто, однією стороною договору є вона, як користувач, а те, що іншою стороною є саме АТ «Львівгаз» жодного доказу не надано. До позову не додано доказу, що позивачем було отримано ліцензію на розподіл газу, відсутня виписка або витяг з державного реєстру, які були б належним доказом того, що в Товариства є ліцензія. Зважаючи на відсутність ліцензії, у Товариства відсутнє порушене право, відповідно немає права на позов. Крім того, позивачем не підтверджено право користування газовими мережами в межах с. Паланки Яворівського району Львівської області. Тобто поки позивачем не надано доказів законності користування газовими мережами, то в нього немає порушеного права та він немає права на позов. Також зазначає, що не заперечує, що по газогону отримує газ, однак вказує, що за останні 20 років жодного обслуговування не було. В матеріалах справи також відсутній розрахунок заборгованості, відсутні первинні документи на підтвердження наданих послуг. Як на підставу нарахування заборгованості позивач посилається на тарифи на послуги розподілу природного газу для АТ «Львівгаз», які встановлені постановами НКРЕКП, однак такі не зареєстровані Міністерством юстиції, відповідно не набрали законної сили, відповідно не підлягають застосуванню. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 листопада 2023 року визнано явку представника позивача обов`язковою. 23 січня 2024 року представник позивача подав письмові пояснення на відзив [PERSON] , в яких зазначив, що доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву, зводяться до трактування відповідачем норм права з позиції надмірного формалізму, відповідно не можуть бути взяті до уваги судом. Відзив не містить жодних заперечень позивачки щодо того, що їй надавалися послуги з розподілу природного газу та за отримані в лютому-травні 2021 року позивачка вже сплатила. Фактично відзив не містить жодного заперечення щодо суті спору, а тому доводи [PERSON] не мають жодного значення для правильного вирішення спору. В судовому засіданні 12 липня 2024 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та у поясненнях. Додатково зазначив, що заборгованість відповідача підтверджена розрахунком. Щодо повноважень вказує, що такі підтверджуються довіреністю, він, як представник брав участю у багатьох судових справах, де його допускали до участі у справі. Діяльність АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розподілу природного газу зупинена з 31 серпня 2023 року, тобто після спірного періоду, до того здійснював розподіл природного газу. Зараз цим займається інша юридична особа. АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» є діючою юридичною особою та не перебуває в стані припинення. Товариство з 2017 року мало ліцензію на розподіл природного газу, відомості про яку є на сайті НКРЕКП. Постановою НКРЕКП № 850 від 29 червня 2017 року, яка є у відкритому доступі, надано ліцензію, пізніше до неї вносилися зміни, також є постанова, якою зупинено ліцензію. Щодо розподілу природного газу є ряд нормативно-правових документів, які визначають регулюють діяльність з розподілу природного газу. Норми документів на розподіл природного газу не передбачають складення актів виконаних робіт. Транспортування газу складна технологічна система, яка не може функціонувати самостійно її потрібно підтримувати в належному стані та забезпечувати функціонування. Щодо відповіді Яворівської районної ради Львівської області про те, що відсутня інформація щодо передачі газорозподільних мереж с. Паланки Яворівського району Львівської області в оренду, господарське відання чи експлуатацію АТ «Львівгаз», зазначає, що рада не має жодного відношення до діяльності Товариства, ліцензію видає НКРЕКП. Якщо особа хоче газифікувати свій будинок, то вона оплачує роботи та матеріали, які йдуть від магістрального газопроводу. Відповідач не заперечує, що сплачувала послуги за спожитий природний газ, однак не хоче сплачувати послуги з розподілу. Укладення договору про розподіл природного газу є обов`язковою умовою для постачання газу споживачу. Постачання і розподіл газу це різні послуги, їх здійснюють різні суб`єкти, оплата проводиться окремо. Раніше відповідач сплачувала за послуги з розподілу природного газу, але потім припинила. Договір розподілу природного газу є публічним, між сторонами існують договірні зобов`язання. Витяг з ЄДРПОУ не містить відомостей про ліцензію про розподіл природного газу, немає законодавчо визначеного обов`язку вносити такі відомості до ЄДРПОУ. Статут підприємства є публічним і загальнодоступним. Немає обов`язку юридичної особи додавати копію Статуту до позовної заяви, це є внутрішній установчий документ, повноваження представника підтверджуються документами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України, в статуті не вказано хто є керівником підприємства, керівник призначається та звільняється наказом. В судовому засіданні 12 липня 2024 року відповідач [PERSON] заперечила позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві і додаткових поясненнях. Додатково вказала, що позовна заява, довіреність на представництво інтересів підписана не уповноваженими особами. У АТ «Львівгаз» немає ліцензії на розподіл природного газу. АТ «Львівгаз» не є власником газорозподільної мережі. Вона перестала сплачувати за розподіл природного газу, коли дізналася, що Товариство не здійснює розподіл, а такі послуги включено в ціну газу. У спірний період вона користувалася природнім газом і сплачувала за нього на рахунок його постачальника. Вважає, що розподілу газу не існує. Яворівська районна рада Львівської області надала відповідь, що газові мережі не передавалися позивачу, тому він не може надавати послуги з розподілу, відповідно і звертатися до суду із позовом. Газові мережі збудовані давно, за кошти людей, чи бюджету, тому належать громаді і ними може розпоряджатися орган місцевого самоврядування. Вона оплачувала проведення газомережі на вулиці і до свого будинку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечила, з підстав викладених у відзиві, письмових пояснень, просила відмовити у задоволенні позову. Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 138 від 07 березня 2023 року, виданою Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 31 березня 2023 року заборгованість [PERSON] за послуги з розподілу природного газу за період 01 січня 2021 року по 31 березня 2023 року становить 7\~525, 70 грн. Крім того, із змісту даного розрахунку встановлено, що споживачеві присвоєно абонентський рахунок № [NUMBER] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку (фінансового стану) заборгованості станом на 31 березня 2023 року щодо наявної заборгованості [PERSON] споживання природного газу, підтверджується що споживач (відповідач) щомісячно споживав певні об`єми природного газу, так як відбувались зміни показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку № [NUMBER] . Крім того, як вбачається із даного розрахунку по вказаному особовому рахунку № [NUMBER] абонент [PERSON] сплачувала за послуги з споживання природного газу у період з лютого до травня 2021 року. Згідно з ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правовідносини. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824, 06 листопада 2015,постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30 вересня 2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Як передбачено ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу`суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем - договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; - доступ до газорозподільної системиправо користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; - оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач)фізична особа, фізична особапідприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цьогоКодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначенихрозділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному врозділі VIцього Кодексу. Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цьогоКодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ). На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:1) присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний EIC-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його Оператору ГТС для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника; 2) надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; 3) забезпечує формування та передачу прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом. Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цьогоКодексута укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Згідно з пунктами 3,4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Пунктами 1, 2, 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Порядок включення споживача до Реєстру споживачів постачальника визначається відповідно до вимог Кодексу ГТС. Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача. За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно з п. 1 ч. 2 цієї статті виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»- індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За нормами ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, у даному випадку для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору, споживачу не обов`язкова наявність підписаної заяви-приєднання, оскільки фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору та його укладення можуть бути як сплата рахунку Оператора ГРМ, так і будь-які інші докази на підтвердження споживання природного газу відповідачем по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлено договором. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20цього Закону України обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи із вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 Цивільного кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт приєднання відповідача [PERSON] до умов Типового договору з розподілу природного газу. Умови договору сторін справи, яким врегульовано їхні відносини не оскаржені та є чинними, тому між сторонами існують фактичні договірні відносини. Договором визначено, що споживач є побутовим споживачем послуг з газопостачання по вказаному об`єкту, тому на нього як фактичного споживача, покладено обов`язок зі сплати вказаних послуг. Зі свого боку, відповідач, належним чином не виконує взятих на себе обов`язків в повному обсязі, оскільки отримувала послуги з постачання природного газу, здійснювала оплату за споживання природного газу та відповідно отримувала і послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання, однак систематично не сплачувала вартість отриманих нею послуг в повному обсязі, внаслідок чого в неї утворилася перед позивачем заборгованість у спірному розмірі за спірний період, яка підтверджена позивачем належними та допустимими доказами. Суд зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачами наведений розрахунок не заперечено, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Крім того, суд не бере до уваги заперечення відповідача, оскільки такі не містять заперечень щодо суті спору, а саме наявності заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, а також її розміру. При цьому, суд враховує, що [PERSON] не заперечує споживання природного газу та сплату послуг за нього. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, а тому позов є підставним і підлягає задоволенню. Твердження відповідача про те, що позовна заява не відповідає вимогам, викладеним у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, а саме підписана не уповноваженою особою, відсутні документи про сплату судового збору, суд не бере до уваги, оскільки такі доводи відповідача [PERSON] були оцінені судом під час розгляду її клопотання про залишення позовної заяви без руху, за результатами розгляду якого було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання [PERSON] про залишення позову без руху. Доводи відповідача про те, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» не володіє ліцензією, спростовується постановою НКРЕКП\~№ 850 від 29 червня 2017 року «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Львівгаз», відповідно до якої видано Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Львiвгаз», код ЄДРПОУ 03349039, ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Львів та Львівської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Львiвгаз". Також, суд зазначає, що постановою НКРЕКП\~№ 1595 від 31 серпня 2023 року «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Львівгаз», відповідно до якої дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП\~№ 850 від 29 червня 2017 року, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію (ця постанова набирає чинності з 01 вересня 2023 року). Отже позивач правомірно звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованість у спірному розмірі за спірний період з січня 2021 року до березня 2023 року, а доводи [PERSON] не заслуговують уваги. Щодо посилання відповідача на відповідь Яворівської районної ради Львівської області про те, що газові мережі не передавалися позивачу, суд зазначає, що такі не стосується предмета спору, оскільки описаними вище доказами доведено факт користування [PERSON] послугами з розподілу природного газу та наявнось заборгованості. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За подання позовної заяви АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» сплатило судовий збір в розмірі 2 648 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією від 04 квітня 2023 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на наведене вище, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» сплачений судовий збір за подання позовної заяви. На підставі ст. ст. 525, 526, 610, 612, 615, 629, 633, 634, 901, 903 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved