Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 15.12.2020 року відповідач уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 403688281 за яким отримав грошові кошти. При цьому, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон плюс», а ТОВ «Таліон плюс» відступило на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступила на користь позивача за відповідними договорами право вимоги за вказаним кредитним договором. У підсумку, позивач вказує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за зазначеним кредитним договором, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту і сплаті відсотків за наведеним кредитним договором не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 63\~971 гривня 89 копійок (т.с. 1, а.с. 1 16). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача суду невідоме, відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (т.с. 1, а.с. 144). Крім того, судове повідомлення про розгляд справи, разом із копією ухвали про відкриття провадження, надіслане відповідачу за останньою адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.с. 1 а.с. 140, 143, т.с. 2 а.с. 9). 12 серпня 2024 року від представника позивача отримано відзив на позов (т.с. 1, а.с. 146 160). Натомість, суд наголошує на тому, що відповідач не подав відзив на позов у встановлений цивільним процесуальним законом строк!!! У зв`язку із цим, суд не приймає до уваги зміст відзиву на позов, оскільки всупереч вимог статей 83\~і 191 ЦПК України, відзив подано із порушенням зазначеному в ухвалі від 06 серпня 2024 року про відкриття провадження по справі строку для подання відповідачем відзиву на позов (т.с. 1, а.с. 141). В резолютивній частині ухвали від 06 серпня 2024 року про відкриття провадження по справі визначено: строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (т.с. 1, а.с. 141). Натомість, поштовий конверт у якому суд надіслав відповідачу судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження по справі, повернуто до суду без вручення (т.с. 2, а.с. 9). Отже, відповідач не отримав у встановленому цивільним процесуальним законом порядку копію ухвали від 06 серпня 2024 року про відкриття провадження у даній справі. Оскільки відповідач не отримав у встановленому цивільним процесуальним законом порядку копію ухвали від 06 серпня 2024 року про відкриття провадження у даній справі, суд приходить до логічного, послідовного і обґрунтованого висновку про те, що відповідно до норм статті 191 ЦПК України, у відповідача не виникло процесуального права подати відзив на позов, оскільки відповідач надіслав суду відзив не у строк встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Як наслідок, у суду відсутні процесуальні підстави для врахування відзиву на позов при постановленні судового рішення по суті даної справи. 23 серпня 2024 року судом отримано додаткові пояснення по справі представника позивача у яких він виклав свої заперечення на відзив на позов (т.с. 1, а.с. 165 178). 26 серпня 2024 року судом отримано заперечення на відповідь на відзив представника відповідача у яких він не погодився із доводами представника позивача викладеними у запереченнях відзив (т.с. 1, а.с. 186 210). 11 вересня 2024 року судом отримано додаткові пояснення представника позивача у яких він заперечив зазначені стороною відповідача обставини та наполягає на замовленні позову по суті спору (т.с. 1, а.с. 215 223). Ухвалою від 11 вересня 2024 року за клопотанням представника позивача витребувано від АТ «УкрСиббанк» належним чином завірені копії документів про: -наявність чи відсутність у [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] станом на 15 грудня 2020 року; -наявність чи відсутність перерахування 15 грудня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (код ЄДРПОУ 38569246) на банківську картку [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) № 5169 30хх хххх 9219 грошових коштів у сумі 17\~940 гривень 00 копійок за договором № 403688281 від 15.12.2020 року (т.с. 2, а.с. 7). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 15.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено кредитний договір № 403688281 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 17\~940 гривень 00 копійок на строк 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 841,80 % річних; при цьому за відповідними додатковими угодами було неодноразово змінено строк повернення кредитних коштів (а.с. 20 21, 22 26, 27, 39, 40, 41 44, 45 56). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відповідним платіжним дорученням від 15 грудня 2020 року (а.с. 57). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало із ТОВ «Таліон плюс», а ТОВ «Таліон плюс» із ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» із позивачем уклали відповідні договори факторингу, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по вказаному кредитному договору. Зокрема, за договором факторингу: - № 28/1118-01 від 28.11.2018 року укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 403688281 від 15.12.2020 року (а.с. 60 66, 67, 68 69, 70); одночасно, суд враховує укладення 28.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» Додаткової угоди № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 та укладення 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» Додаткової угоди № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 і укладення 31 грудня 2021 року Додаткової угоди № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 (а.с. 72, 73 79, 80, 81 82, 83, 84 86); - № 05/0820-01 від 05.08.2020 року укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 403688281 від 15.12.2020 року (а.с. 91 96, 97, 98, 99); одночасно, суд враховує укладення 03.08.2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та укладення 30.12.2020 року між 05/0820-01 від 05.08.2020 Додаткової угоди № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, за якими було продовжено строк дії договору (т.с. 1, а.с. 100, 101, 102 105); - № 05/07/24 від 05.07.2024 року укладеним між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» і ТОВ «Юніт капітал» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 403688281 від 15.12.2020 року (т.с. 1, а.с. 107, 108 110). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за наведеним кредитним договором по якому позивач набув право вимоги від кредитора. Із наданих позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунків заборгованості та виписки з особового рахунка позичальника вбачається, що станом на 09.07.2024 року відповідач має заборгованість за договором № 403688281 від 15.12.2020 року на загальну суму 63\~971 гривня 89 копійок, з яких: заборгованість за кредитом 17\~940 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 46\~031 гривня 89 копійок (а.с. 59, 89 90). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~ параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~ цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за даним кредитним договором. Одночасно, суд відхиляє та не приймає до уваги усі викладені за змістом письмових пояснень представника відповідача, оскільки вони не спростовують факту отримання відповідачем кредитних коштів та розміру кредитної заборгованості відповідача. Зокрема, факт отримання відповідачем кредитних коштів за вказаним кредитним договором належним чином і достовірно підтверджується як довідкою № 06_2/2024 АТ КБ «Приватбанк» так і наданим на ухвалу суду листом АТ «УкрСиббанк» від 12.09.2024 року № 29-4-01/07-2477-БТ (т.с. 1, а.с. 123 125, т.с. 2 а.с. 10). За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Воднораз, обґрунтовуючи дане судове рішення, суд керується нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно із яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно із нормою частини першої статті 13 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подачу даного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2\~422 гривні 40 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № 4059 від 23 липня 2024 року (т.с. 1, а.с. 19). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, разом із позовом надано суду договір про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05 липня 2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 05 липня 2024 року, протокол погодження вартості послуг та додаткову угоду № 3 від 05 липня 2024 року до вказаного договору, з яких вбачається, що адвокат надав товариству правові послуги в сумі 6 000 гривень 00 копійок (т.с. 1, а.с. 71, 111 113, 114, 115 116). При цьому, суд керується нормою пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, за якою: для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає\~сплаті відповідною стороною. У зв`язку із цим, суд обов`язково враховує зміст пункту 3.6. договору про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05 липня 2024 року, за яким: «сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта». Як наслідок, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору та витрат на правову допомогу слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved