Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» 11.06.2024 звернулось до Личаківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2024, відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 05.07.2022 № 36/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд Київського районного суду м. Одеси. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану цивільну справу розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР») звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за кредитним договором від 15.01.2021 №15.01.2021-100003956 в розмірі 24000,00 гривень, а також просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.01.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] \~був укладений кредитний договір № 15.01.2021-100003956, відповідно до умов якого відповідачу наданий кредит у розмірі 8000,00 грн., з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання та процентною ставкою "Економ"/"Стандарт" та електронною квитанцією від 15.01.2021. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути Кредит та сплатити проценти за його користування, в порядку та умовах, визначених договором. ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту. Однак, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 15.06.2024 утворилась заборгованість в розмірі 24000,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 16000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 29.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено Договір факторингу № 290224-11 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, у відповідності до умов якого ТОВ «Споживчий центр» передає (відступає) за плату, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» приймає належні первісному кредитору права вимоги до Боржників за кредитними договорами, в тому й числі за кредитним договором від 15.01.2021 №15.01.2021-100003956. Оскільки Відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до умов Договору зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, позивач був вимушений з вказаним позовом звернутися до суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив, відзив на позов не надав. Відповідно до положень\~ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.01.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] \~був укладений кредитний договір №15.01.2021-100003956, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит 8000,00 грн., з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання та проц3ентною ставкою «Економ»/»Стандарт» та електронною квитанцією від 15.01.2021. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути Кредит та сплатити проценти за його користування, в порядку та умовах, визначених договором. Однак, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого, згідно наданого розрахунку, утворилась заборгованість в розмірі 24000,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 16000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 29.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено Договір факторингу №290224-11 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, у відповідності до умов якого ТОВ «Споживчий центр» передає (відступає) за плату, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» приймає належні первісному кредитору права вимоги до Боржників за кредитними договорами, в тому й числі за кредитним договором від 15.01.2021 №15.01.2021-100003956. Відповідно до п.1.1 Договору первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту (первісному кредитору), і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до ч.1\~ст.512 Цивільного кодексу України\~(ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги. Відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання - (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно зі \~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1054 ЦК України). Пунктом 1 ст.536\~ЦК України передбачено,що за користування чужими грошовими коштами\~боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін)його виконання,то воно підлягає виконанню у цей\~строк (термін) (ч.1\~ст.530 ЦК України). Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання. 29.02.2024 позивач направив відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, проте, вказана досудова вимога відповідачем не виконана, доказів сплати заборгованості за кредитним договором не надано. Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на підставі наданих стороною позивача доказів встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним з банком договором щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконує, відповідачем доводи позову не спростовані та не надано суду докази належного виконання кредитних зобов`язань, то суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у вигляді сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно з частинами першою-шостою\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача надано: - копію договору про надання правової допомоги №021023-1 від 02.10.2023 року.; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1158; - копію довіреності на представника ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» на підписання договору про надання правничої допомоги 021023-1 від 02 жовтня 2023 року, - копію платіжної інструкції про сплату правничої допомоги від 16.05.2024 року №753 на суму 4000,00 гривень; - копію звіту про виконану роботу відповідно до Договору 021023-1 про надання правничої допомоги від 02 жовтня 2023 року. Ураховуючи вищезазначене суд вважає, що вимоги щодо понесених витрат на правничу допомогу позивачем доведені та підлягають стягненню.

Outcome: approved