Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

02 серпня 2024 року до суду відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 24 червня 2024 року надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, подана через систему «Електронний суд» 10 червня 2024 року, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 32720,00 грн., з яких: сума кредиту 16000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 16720,00 грн., а також інфляційні витрати 5627,84 грн., три відсотки річних 1992,78 грн. та судові витрати по справі, що складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 17 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №5392304 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» надала [PERSON] грошові кошти у розмірі 16000 грн. строком на 30 днів з датою повернення 16 лютого 2022 року, вказаною у графіку платежів, що є Додатком №1 до кредитного договору, за умови, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених п.1.4 кредитного договору. Кредитні кошти було зараховано на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] , а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту. Згідно з умовами договору, плата за користування кредитом становить 1,9 % за кожен день у межах строку кредиту, у тому числі у межах нового строку кредиту у разі пролонгації або/та автопролонгації відповідно до пунктів 4.2, 4.3 кредитного договору. 16 лютого 2022 року відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано на строк 90 календарних днів. У період з 25 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року ТОВ «Авентус Україна» було призупинено нарахування процентів та надано кредитні канікули за користування кредитними коштами, а у період з 01 травня 2022 року по 17 травня 2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Відповідач зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 32720,00 грн., з яких: сума кредиту 16000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 16720,00 грн. 18 квітня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» уклало договір факторингу №18.04/23-Ф з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Згідно зазначеного договору, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Авентус Україна», у тому числі до [PERSON] . В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 32720,00 грн., з яких: сума кредиту 16000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 16720,00 грн., а також інфляційні витрати 5627,84 грн., три відсотки річних 1992,78 грн. та судові витрати по справі, що складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою від 07 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором визнав частково, враховуючи часткову сплату 20 липня 2024 року в рахунок погашення заборгованості 5973,39 грн., що підтвердив квитанцією. У стягненні заборгованості за процентами, нарахованими після 24 квітня 2022 року, просив відмовити, оскільки з вказаної дати він є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, що підтвердив довідкою, виданою військовою частиною та копією військового квитка. Також просив зменшити витрати на правову допомогу, вважаючи їх завищеними. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. 17 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №5392304 про надання споживчого кредиту, що не заперечує відповідач. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 16000 грн., що також не заперечує відповідач. Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~кодексом України, а також іншими актами законодавства. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~частини 1\~ статті\~12\~ вказаного\~Закону, якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до\~матеріалів справи,\~ відповідач\~порушив умови\~договору в\~частині строків\~та сум\~сплати кредиту\~та має\~заборгованість за\~вище вказаним\~договором. 18\~квітня 2023\~року ТОВ\~«Авентус Україна»\~уклало договір\~факторингу №18.04/23-Ф\~з ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~ (а.с.112-120). Згідно п.1.2 Розділу 1 договору факторингу право вимоги до боржників за договорами переходить до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників. Зазначений акт приймання-передачі Реєстру боржників був підписаний між ТОВ «Авентус\~Україна» \~та ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~ 18 квітня 2023 року (а.с.121). Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у реєстрі під порядковим №8045 (а.с.140). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, 18 квітня 2023 року відбулося відступлення прав вимоги за договором №5392304 щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Авентус\~Україна» до\~ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ\~УКРАЇНА» Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №5392304 від 17 січня 2022 року, заборгованість [PERSON] становить 32720,00 грн., з яких: сума кредиту 16000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 16720,00 грн. (а.с.18-41). Разом з тим, згідно наданої відповідачем копії військового квитка серії [NUMBER] , [PERSON] 24 квітня 2022 року призваний у Збройні Сили України по мобілізації на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» та відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] від 25 вересня 2024 року №349 перебуває на військовій службі по мобілізації. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є військовозобов`язаним, призваним до Збройних Сил України 24 квітня 2022 року під час мобілізації, вимоги позивача про стягнення з нього процентів за кредитним договором, нарахованих з 24 квітня 2022 року, задоволенню не підлягають. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 23 квітня 2022 року відповідачу нараховано заборгованість за кредитним договором у сумі 27552,00, з яких 16000,00 грн. заборгованість за основним боргом, заборгованість за відсотками - 11552,00 грн. Стосовно твердження відповідача щодо часткового погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5973,39 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до наданої відповідачем копії платіжної інструкції 0.03776782348.1 від 20 липня 2024 року, платником [PERSON] було здійснено погашення боргу у сумі 5973,39 грн. за договором №10005190251 від 25 січня 2022 року, де отримувачем коштів є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Таким чином, вказані кошти у сумі 5973,39 грн. сплачено відповідачем за іншим договором та отримувачем є інша юридична особа, а не позивач. Отже, надана відповідачем копія платіжної інструкції не приймається судом до уваги, оскільки не свідчить про часткове погашення боргу за кредитним договором №5392304 від 17 січня 2022 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Враховуючи вищевикладене,\~ з\~відповідача підлягає\~стягненню \~ заборгованість за кредитним договором від 17 січня 2022 року у розмірі 27552,00 грн., з яких: сума кредиту 16000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 11552,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати 5627,84 грн., три відсотки річних 1992,78 грн. Суд зазначає, що плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 \~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (наведену правову позицію викладено у Постанові ВП ВС від 23.05.2018 року у справі №910/1238/17) Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Разом з тим, відповідно до пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, у період дії в Україні воєнного стану, позичальники звільняються від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~ЦК України, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Відповідно до\~Указу Президента\~№ 64/2022\~від 24.02.2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~в Україні\~запроваджено воєнний\~стан,\~який в\~подальшому неодноразово\~продовжувався. Враховуючи вищезазначене, вимога позивача щодо стягнення з відповідача\~інфляційних витрат у розмірі 5627,84 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1992,78 грн. не підлягає задоволенню. Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги, позивачем надано договір від 28 березня 2024 року №28/03-2024, укладений між адвокатом Городніщевою Є.О. та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (а.с.123-124), рахунок на оплату №3014-28/05-2024 від 28 травня 2024 року у сумі 10000 грн. (а.с.42), платіжна інструкція від 28.05.2024 року (а.с.46), звіт про надання правничої (правової) допомоги від 28 травня 2024 року на суму (а.с.88). У зазначену суму включається оплата послуг адвоката за збір та аналіз доказів і документів, складення позовної заяви, подання її до суду. При цьому адвокатом витрачено 10 годин робочого часу. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial