Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

26.07.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 03.07.1982 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між ними та втрату почуття любові, поваги та довіри один до одного. Сторони проживають в одній квартирі, але спільного господарства не ведуть. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в добровільному порядку. Вважає, що подальше спільне життя і примирення є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.08.2024 відкрито провадження у справі та в порядку спрощеного позовного провадження призначено судове засідання на 04.09.2024 року, яке було відкладено через неявку відповідача на 24.09.2024. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, суду пояснила, що з відповідачем більше року фактично не проживають однією сім`єю, постійно сваряться, примирення неможливе. Просила залишити їй призвіще " [PERSON] ". Відповідач в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом надіслання рекомендованого листа за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду невідомі. Вислухавши позивача, дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 03.07.1982 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис №25 /а.с.4/. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, про що зазначено у позовній заяві та підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". На підставі викладеного,

Outcome: approved