Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який був її колишнім чоловіком. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку [ADDRESS] та розташовану за цією адресою земельну ділянку площею 0,0684 га; автомобіль «Опель», номерний знак [NUMBER] , 2002 року випуску; будинок [ADDRESS] . З [PERSON] вона зареєструвала шлюб 05 листопада 1988 року. 09 січня 2020 року вони шлюб розірвали, але продовжили проживати разом. 14 квітня 2020 року вони вдруге зареєстрували шлюб, який 09 травня 2023 року знову розірвали. При цьому, продовжили проживати разом як одна сім`я. Заявник стверджує, що з 1992 року вони проживали по [ADDRESS] . Однак у 2020 році вони продали вказану квартиру та придбали будинок [ADDRESS] , куди і переїхали проживати разом. У весь час вони проживали однією сім`єю, вели спільно господарство, мали спільний бюджет, мали спільні витрати в інтересах і потребах їхньої сім`ї, зокрема на придбання предметів побуту, спільно несли витрати на утримання і поточний ремонт житла, спільно користувались належним їм майном, спільно відпочивали, мали спільні взаємні права та обов`язки, мали спільний побут. Тобто, вони мали стійкі і усталені відносини, які притаманні подружжю. Оскільки [PERSON] з 2015 року став хворіти, неодноразово лікувався в медичних закладах як амбулаторно, так і в стаціонарі. У зв`язку з цим вона його доглядала, піклувалась про нього і займалась його лікуванням. Коли [PERSON] помер, вона особисто та за власні кошти займалась його похованням, замовляла поминальні обіди у закладах харчування міста. В подальшому [PERSON] звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа. Однак в подальшому нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на майно померлого, оскільки між нею і померлим не прослідковується родинний зв`язок. В зв`язку з цим [PERSON] просила суд встановити факт, що вона проживала із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю з 01 січня 2017 року до [INFO]. Ухвалою від 15 серпня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. В судове засідання, призначене на 25 вересня 2024 року, учасники судового процесу не з`явились. Представник заявника адвокат Кочетков Г.О. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність заявника та задовольнити її заяву в повному обсязі. В судовому засіданні, що відбулось 16 вересня 2024 року, [PERSON] пояснила, що вона зх. моменту реєстрації шлюбу і до дня смерті проживала з [PERSON] однією сім`єю як чоловік і дружина. У січні 2020 року вони розірвали свій шлюб, оскільки хотіли оформити субсидію. В цей час чоловік дуже хворів і вони потребували значних коштів на його лікування. Однак, у цей же період часу вони продали свою квартиру та купили будинок. Оскільки у зв`язку з цим їм відмовили у оформленні субсидії, вони у квітні 2020 року знову зареєстрували шлюб. У травні 2023 року вони знову розірвали шлюб з метою оформлення субсидії, так як пройшло вже більше 3-х років після придбання нерухомого майна. Заінтересована особа направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності представника Смілянської міської ради. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в см. Черкаси Черкаської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами, 1/2 частину розташованої за цією адресою земельної ділянки загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, будинок [ADDRESS] та на автомобіль «Опель», 2002 року випуску. Факт належності померлому вказаного майна підтверджується договорами купівлі-продажу, посвідченими 27 лютого 2020 року приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М. та зареєстрованими в реєстрі за №562, 568; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 лютого 2020 року; договором купівлі-продажу, посвідченим 26 червня 1996 року державним нотаріусом Смілянської районної державної нотаріальної контори Терещенко М.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-1199; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 липня 2024 року місце проживання [PERSON] з 09.10.1992 по 28.01.2020 було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . З 28 лютого 2020 року по [INFO] місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті з померлим була зареєстрована [PERSON] . Інші особи в тому числі малолітні та неповнолітні за даною адресою не зареєстровані. Факт реєстрації місця проживання заявниці разом з [PERSON] за вказаними адресами та у визначені періоди підтверджується також відмітками у її паспорті серії [NUMBER] , згідно з якими її місце проживання з 09 жовтня 1992 року по 28 січня 2020 року було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , а з 28 лютого 2020 року - в [ADDRESS] . З довідки-характеристики ОСББ «Злагода» від 05 серпня 2024 року та акту про встановлення факту проживання від 01 серпня 2024 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , проживали однією сім`єю разом з сином [PERSON] . Вони вели спільний побут та поводились як звичайна сім`я. Як вбачається з акту квартального комітету №20 м. Сміла вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в будинку [ADDRESS] однією сім`єю як звичайна сім`я, вели спільно господарство. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] та [PERSON] вона знає з 1996 року. Вони постійно проживали разом і були гарною сім`єю. Вона часто у них була на святах і їй це відомо безпосередньо. Спочатку вони жили на [ADDRESS] , а потім продали квартиру і переїхали жити до будинку [ADDRESS] . З наданих заявницею медичних документів вбачається, що [PERSON] хворів, що стало причиною його смерті. Лікарське свідоцтво про смерть № 14 про його смерть було видане саме [PERSON] . Заявниця також займалась організацією його похорон, що підтверджується договором-замовленням від [INFO] та свідоцтвом про поховання. Згідно з повідомленнями Смілянської державної нотаріальної контори від 21 серпня 2024 року після смерті [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини [PERSON] . На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 294/2024. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Водночас, вказаний шлюб було розірвано 09 січня 2020 року, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . 14 квітня 2020 року [PERSON] та [PERSON] повторно зареєстрували шлюб, доказом чого є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , який згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] було розірвано 09 травня 2023 року. За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. За змістом ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Черговість спадкоємців за законом встановлено статтями 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 березня 2019 року в цивільній справі №461/4689/15-ц та у постанові від 12 серпня 2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , в періоди з 09 січня 2020 року по 13 квітня 2020 року включно та з 09 травня 2023 року по [INFO], є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Водночас, не підлягає до задоволення вимога заявника про встановлення факту проживання однією сім`єю за період часу з 01 січня 2017 року по 09 січня 2020 року та з 14 квітня 2020 року по 09 травня 2023 року з огляду на те, що у вказані періоди [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Так, відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Водночас, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Проте, права осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, урегульовані та захищені нормами чинного законодавства і не потребують додаткового доведення рішенням суду. Інші надані заявником докази не спростовують встановлених судом обставин. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: partial