Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

27.12.2023 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив суд зобов`язати відповідача Первомайське комунальне підприємство «Тепломережі» відкрити на ім`я позивача окремий особовий рахунок по оплаті послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування на житлову кімнату площею 15,4 кв.м та на 9,95 кв.м місць загального користування, а усього 25,35 кв.м у квартирі [ADDRESS] , в якій позивачу та відповідачеві [PERSON] належить по 1/2 частки після встановлення порядку користування вказаною квартирою на підставі заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2023 року, яке набрало законної сили, у справі №632/454/23, та після отримання позивачем відповіді відповідача - Первомайського комунального підприємства «Тепломережі» від 22.11.2023 року про те, що відкрити вказаний рахунок даний відповідач окремо на позивача не може, оскільки за нині діючим рахунком на вказану квартиру, який є спільним як для позивача, так і для відповідача [PERSON] мається заборгованість, яка без її погашення, не дозволяє відкрити відповідний рахунок на ім`я позивача. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідач заперечує законне право позивача на відкриття окремого особового рахунку по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, враховуючи визначений в установленому порядку порядок користування квартирою та відсутність згоди обох власників квартири на спільне користування майном та сплату комунальних послуг, зокрема в частині, яке надає відповідач ПКП «Тепломережі». Ухвалою від 05.02.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.22). 26.02.2024 року на адресу суду в межах визначеного процесуальним законом строку, враховуючи подання відзиву засобами поштового зв`язку, відповідач ПКП «Тепломережі» повідомив суд, що він проти позову заперечує у повному обсязі через те, що діюче законодавство чітко розмежовує поняття постачання теплової енергії, яке надає вказаний відповідача, та поняття централізованого опалення, про яке він мову позивача, і вказану послугу ПКП «Тепломережі» не надає, за адресою квартири, де фактично мешкає позивач є окремий рахунок, за яким обраховується борг, до сплати якого підстав для відкриття провадження немає, відповідальність і позивача і другого відповідача [PERSON] є солідарною як власників, а тому відкрити особовий рахунок відповідача ПКП «Тепеломережі» не має права, метою звернення позивача до суду не є право на отримання субсидії, оскільки субсидія при наявності боргу не надається (а.с.27-29). 28.02.2024 року на адресу суду через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив з боку позивача, в якій він посилаючись на норми постанови КМУ від 08.10.1992 року №572 просив здійснити вказаний розподіл, оскільки саме в такий спосіб можуть забезпечені його права на утримання лише тієї частки, яка є його власністю у квартирі, повторно нагадав, що він як співвласник квартири не тільки виокремив свою частку, а й визначив порядок користування вказаною квартирою, що є обов`язковою вимогою для відкриття окремого особового рахунку для нього, позиція відповідача ПКП «Тепломережі» щодо оплати боргу по рахунку для відкриття окремого рахунку для позивача не відповідає вимогам закону та суперечить судовій практиці (а.с.47-51). 07.03.2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшло заперечення ПКП «Тепломережі», в якому вказаний відповідач вказав, що при відкритті окремого рахунку для позивача відбудеться дублювання заборгованості, що є технічно неможливим та незаконним, не вирішить ситуацію і фіксування судового боргу у судовому рішенні чи наказі, оскільки в такому разі борг буде обліковуватися за рахунком, який на позивача вже не відкритий, що порушить права ПКП «Тепломережі» як надавача послуг з надання теплової енергії, позивач обрав не ефективний спосіб захисту свого права, оскільки він не позбавлений можливості звернутися до другого відповідача із позовом про стягнення вартості комунальних послуг, які він повинен сплачувати, враховуючи, що він фактично користується вказаними послугами одноособово, оскільки мешкає у квартирі один, підставою позову є уникнення позивачем відповідальності від сплати за нараховані ПКП «Тепломережі» послуги, що впливає на добросовісність позиції позивача та повинно бути враховано судом при вирішенні справи (а.с.53-54). Інших заяв та клопотань від позивача та відповідача ПКП "Тепломережі" не надходило. Відповідач [PERSON] про ухвалу про відкриття провадження та усі заяви по суті позову був повідмолений у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Позивач та відповідач [PERSON] є власникам по 1/2 частки у квартирі [ADDRESS] . В межах спільної часткової власності вказаних осіб між ними заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2023 року, яке набрало законної сили 17.10.2023 року, у цивільній справі №632/454/23, встановлений порядок користування вказаною квартирою, а саме [PERSON] виділено у користування ізольовану кімнату площею 15,4 кв.м з лоджією площею 1,5 км.м, а відповідачеві [PERSON] ізольовану кімнату площею 12,4 кв.м, у спільному користуванні вказаних осіб залишено кухню площею 7,8 кв.м, коридор площею 7,7 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, вбиральну площею 1,2 кв.м та дві кладові площею 0,3 кв.м. Вказаним рішенням також встановлено, що позивачеві [PERSON] відмовлено у призначенні субсидії на оплату житлово-комцнальних послуг з урахуванням того, що у квартирі зареєстрований [PERSON] (а.с.16). Відповідно до частин 4 та 5 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. При вирішенні спору по суті, суд відкидає посилання позивача на норми відповідних пунктів «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року (в редакції постанови КМУ №5 від 14.01.2009 року) (у позові зазначені як Правила користування житловими приміщеннями житловими будинків і прибудинковими територіями), оскільки відповідно до п.1 вказаних правил у редакції з 14.01.2009 року «Ці правила визначають порядок користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, на які поширюється дія закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Квартира, в якій просить відкрити у відповідача ПКП «Тепломережі» відповідний рахунок позивач, не є гуртожитком та не підпадає під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Також суд не приймає за відсутності жодного доказу про це, що відповідач [PERSON] мешкає у іншій державі, оскільки позивач доказів цього не надав, а заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2023 року, яке набрало законної сили 17.10.2023 року, у цивільній справі №632/454/23, жодних підтверджень вказаного факту не містить, окрім вказівки, що відповідач за адресою спірної квартири на час розгляду вказаної справи не проживає більше 9 років. Не є релевантною до цієї справи і зазначені позивачем у відповіді на відзив постанова Верховного суду від 20.01.2020 року, оскільки правовідносини, які склалися в даній справі мають іншу природу та характер походження. Також суд у повному обсязі не сприймає позицію відповідача ПКП «Тепломережі», висловлену ним у відзиві та запереченні, оскільки не сплата боргу жодним чином не може вплинути на відкриття особового рахунку, оскільки таке відкриття є внутрішнім механізмом надавача комунальних послуг, яким є ПКП «Тепломережі», яке прив`язується виключно до об`єкту на який надається відповідна комунальна послуга. Тобто відкриття рахунку пов`язано із підключенням об`єкту до мережі надавача послуг та не пов`язується із отриманням вказаної послуги. Не є вірною і позиція вказаного відповідача, що не можна відкривати окремий другий особовий рахунок на один об`єкт, оскільки в такому разі відбудеться порушення принципу права власності, оскільки об`єкти, на які подаються комунальні послуги, іноді поділяються на інші більш менші об`єкти (виділ окремих частин квартир за технічної можливості), іноді перетворюються в інші об`єкти (виділ окремих частин квартир на перших поверхах багатоквартирних будинків для здійснення господарської діяльності) тощо. Також не є правовою позиція ПКП «Тепломережі» щодо того, що після сплати боргу за послуги надані вказаним відповідачем, позивач може просити про відкриття відповідного рахунку або позиція що при відкриття окремого рахунку можливий борг, який буде стягнутий солідарно з позивача та відповідача [PERSON] не буде стягнутий, оскільки за вказаним рахунком позивач надасть довідку про відсутність боргу, що буде мати наслідком закінчення виконавчого провадження, оскільки в такому разі у відповідному судовому рішенні фіксується на особовий рахунок, а адреса та вказуються боржники (відповідачі) та до відкриття окремого рахунку жодних підстав для закриття виконавчого провадження у відповідних виконавців не має. Позиція відповідача в частині не вірно обраного способу захисту свого права не може бути застосована судом, оскільки за такої позиції ПКП «Тепломережі» фактично визнає вимоги до себе, однак вказує, що позов повинен мати або інший предмет або підставу, що не відповідає заявленим вимогам, а тому в цій частині позиція вказаного відповідача не є належною до застосування в цій справі. Визначення порядку користування об`єкту нерухомості не є безумовною підставою для відкриття окремого особового рахунку у надавача комунальних послуг, оскільки вказана обставина не пов`язана як безумовний наслідок визначення порядку користування житловим приміщенням. Верховний Суд пов`язує можливість відкриття окремих рахунків виключно, якщо в об`єкті нерухомості мешкають більше одного власника майна, яке належить їм на праві спільної часткової власності, їх спір щодо порядку користування майном не може бути вирішений шляхом домовленості, а тому вже після визначення порядку користування об`єкту нерухомості суд визнає за ними і порядок оплати комунальних послуг, зокрема, шляхом зобов`язання відкрити окремі рахунки для оплати відповідних комунальних послуг, які надаються у вказаному об`єкті нерухомості. При цьому вказані власники повинні мешкати у вказаному об`єкті нерухомості, у них повинна бути відсутня домовленість щодо як користування вказаним об`єктом, так і порядку сплати комунальних послуг, та частка сторін у праві спільної часткової власності є значною та вони не згодні отримати компенсацію за неї (в разі, якщо така компенсація пропонувалася). В даній справі інша ситуація. Є два власники майна, один з яких ( [PERSON] ) своєю часткою у власності не цікавитися, спільним майно не користується, у квартирі не був більше десяти років, позивач [PERSON] не створює йому перешкод у користуванні майном. Зв`язку між власниками, за словами позивача, не має. Як встановлено судом, іншого житлового приміщення для проживання [PERSON] офіційно також не має. Тому за таких обставин в даній категорії справ, окрім порядку користування квартирою, позивач повинен підтвердити, що виділена в користування іншого співвласника частини квартири, ним не використовується, оскільки в іншому випадку визначений порядок користування носить формальний характер, який фактично не створює юридичних наслідків, окрім можливості звернення до суду з даним позовом. В даному випадку для вирішення питань щодо власності відповідача [PERSON] у позивача наявні правові підстави, передбачені п.8 та п.11 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України, якими позивач може скористатися. Слід зазначити, що позивач, набуваючи права власності на частину квартири у порядку спадкування після смерті своєї дружини, а згодом, усуваючи відповідача [PERSON] від спадкування після смерті своєї матері, чітко розумів і усвідомлював, що він набував право власності на частину квартири, де другий співвласник фактично не проживає та не несе витрат з утримання майна, однак на час такого набуття позивача вказана обставини жодним чином не турбувала та повністю, відповідно до дій позивача, його влаштовувала. Таким чином, в даній справі, підстави для задоволення позову позивача відсутні за надання тих доказів та обгрунтувань, якими він бажав підтвердити заявлені ним вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed