Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Заявниця звернулася з заявою до суду та просить встановити факт перебування її на утриманні свого прийомного сина [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що у зв`язку зі збройною агресією Росії проти України її прийомного сина [PERSON] було мобілізовано до Збройних Сил України, де він під час несення служби 04.06.2024 року зник безвісти. Підтвердження того факту, що заявниця перебувала на утриманні [PERSON] необхідне для отримання права на гарантовану допомогу відповідно до вимог ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак, так як [PERSON] є її прийомним сином їй відмовлено у виплаті такої допомоги, тому заявниця вимушена звернутися до суду. В судове засідання представник заявниці [PERSON] не з`явився, письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі та участі заявниці, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, письмовою заявою просив справу слухати без його участі, не заперечував щодо задоволення заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Дослідивши документи справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сповіщенням [INFO] від 09 червня 2024 року №3/1602 заявницю було повідомлено, що її прийомний син, солдат [PERSON] , 2004 току народження, гранатометник аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону, прийнятий на військову службу 01.11.2023 року, зник безвісти 04 червня 2024 року під час штурмових дій противника поблизу населеного пункту Новоселівка Сватівського району Луганської області(а.с.22). З метою реалізації права на отримання грошового забезпечення військовослужбовця [PERSON] заявницею було подано відповідну заяву, що передбачено «Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884. Листом [INFO] від 13 серпня 2024 року №3/2201 [PERSON] було повідомлено, що розглянувши заяву щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця [PERSON] , військова частина [NUMBER] не може здійснювати виплату грошового забезпечення, у зв`язку з тим, що заявниця не є матір`ю [PERSON] . Для отримання грошового забезпечення безвісти зниклого [PERSON] є необхідність підтвердження факту перебування заявниці на утриманні у [PERSON] .. Згідно із ч.2 та ч.4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із абзацом 5 пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року №5-рп/99у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри,- вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Відповідно до договору про влаштування дитини на виховання та спільне проживання в прийомній сім`ї [PERSON] та [PERSON] від 10 лютого 2016 року № 22(а.с.10-12), заявниця прийняла на виховання та спільне проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , і між заявницею та [PERSON] виникли сталі сімейні відносини, як між сином та матір`ю. Згідно до статті 256-2 Сімейного кодексу України, прийомні батьки несуть обов`язки по вихованню та розвитку дітей, передбачені статтею 150 цього Кодексу. Прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники. Відповідно до довідки Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 12 серпня 2024 року №1144(а.с.19), [PERSON] має склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , прийомна донька - [PERSON] та прийомний син - [PERSON] . Заявниця є пенсіонеркою, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 02 вересня 2015 року(а.с.21), та отримує пенсію за віком, розмір якої підтверджується довідкою про доходи від 12 серпня 2024 року №2154112751115120 та складає 3520 гривень 09 копійок на місяць(а.с.7). Інших доходів заявниця не отримує. У свою чергу, [PERSON] , вважаючи заявницю своєю матір`ю, на постійній основі надавав матеріальну допомогу, що підтверджується випискою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" від 12 серпня 2024 року(а.с.13-17). Заявниця вказує на те, що хоч і отримувала пенсію, однак грошове утримання та доходи, які вона одержувала від [PERSON] , були для неї постійним та основним джерелом доходів. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 2 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Велика Палата Верховного Суду у справі № 560/17953/21 у своєму висновку вказала, що вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 року у справі №167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 року у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved