Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

29.07.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] без офіційної реєстрації шлюбу. [INFO] позивач народила доньку - [PERSON] . Відповідач батьківство визнав, в свідоцтві про народження дитини зазначений, як її батько. Позивач разом з донькою проживає за адресою її реєстрації, відповідач, в свою чергу, мешкає окремо за місцем своєї реєстрації. На даний момент [PERSON] перебуває у декретній відпустці, а тому не може працювати. У зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на своє утримання, але відповідач в добровільному порядку відмовляється її надавати. З цих підстав, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача, з моменту подачі позову і до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2024 року відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 14-15). Позивач належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направила. Відповідач отримав копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження 05.08.2024 року, що підтверджується розпискою (а.с.16). 23.08.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що він визнає своє батьківство. З моменту настання вагітності позивачки опікувався нею, забезпечуючи всі її потреби. Після народження доньки передав позивачці свою банківську картку, на якій постійно були кошти, які [PERSON] витрачала на власний розсуд. Просить суд взяти до уваги той факт, що він в добровільному порядку згоден надавати передбачені законом кошти на утримання доньки, та просить врахувати, що з 01.07.2024 року повністю в необхідному обсязі забезпечував доньку. Розгляд справи\~проводився без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною першою\~статті 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без офіційної реєстрації шлюбу. Від даних стосунків у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3). На даний момент сторони проживають окремо. Донька залишилась проживати з матір`ю за адресою її реєстрації, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 18.12.2023 року (а.с.4). [PERSON] не має змоги працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України (далі СК України), дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів\~ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає із дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно із\~ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається у відзиві на позовну заяву, відповідач дійсно в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу позивачці. Але судом не може бути прийнята до уваги його згода про надання коштів в добровільному порядку на утримання доньки, оскільки даний позов стосується утримання позивачки до досягнення їх спільною дитиною трьох років. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене вище, з урахуванням потреб дружини, яка здійснюючи догляд за малолітньою дитиною, не в змозі самостійно забезпечувати себе матеріально, а також враховуючи той факт, що обставин, які б вказували на неможливість відповідача надавати таку допомогу судом не встановлено, ним самим у відзиві не зазначено, суд дійшов висновку що заявлений в позові розмір аліментів є обґрунтованим. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved