Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) розміром 2,51 умовних кадастрових гектарів із земель, що перебували у колективній власності колишнього КСП «Поділля» с.Браїлівка Новоушицького району Хмельницької області у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя була включена у список громадян членів КСП «Поділля» с.Браїлівка та їй було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №03138996 розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно із яким на день своєї смерті все своє майно заповіла позивачці. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та задоволено клопотання представника позивачки про витребування у нотаріуса копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивачки участі, позов підтримує. Від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено,\~що [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). На день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.11). [PERSON] заповіла усе своє майно позивачці (а.с.13). Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області №680/53/24 встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно спільно проживала з листопада 2003 року до 24 січня 2005 року із [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-18). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на сертифікат на право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 30 квітня 2024 року (а.с.19). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивача із даним позовом до суду. Із матеріалів спадкової справи №3/2024 видно, що [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с.42-49). Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом спадкового майна, яке належало [PERSON] . Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 016, виданого 02 жовтня 1995 року КСП «Поділля» с. Браїлівка, прізвище [PERSON] , прописано за № 318 (а.с.21-24). [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0316896, розміром 2,51 умовних кадастрових гектарів, вартість якої на дату видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) становила7339 гривень (а.с.20). На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи припинена у момент його смерті, а отримати дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) міг лише її власник. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд установив, що на час передачі земель у колективну власність КСП «Поділля» с.Браїлівка та одержання останнім державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] перебувала у членах КСП, тому набула права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно право на земельну частку (пай) увійшло до складу спадщини після смерті останньої, яке прийняла позивачка. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що відсутність правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення позивачем спадкових прав на земельну частку (пай) згідно із законом після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б у набутті права власності позивачкою на спадкове майно. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивачки на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивачки, як спадкоємця, шляхом визнання права на земельну частку (пай).

Outcome: approved