Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

06.02.2024 року ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 73 719,04 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 17.02.2020 року між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] шляхом підписання Оферти на укладання про надання кредиту № 500827522 (далі- Кредитний договір), відповідно до якого Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у сумі 46 101,55 грн., а остання зобов`язалась повернути вказану суму та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 23 %. Банк виконав свої зобов`язання, надавши кошти відповідачці у справі. 17.05.2021 року між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ПАТ "Альфа Банк" відступило на користь ТОВ "ФК" Флексіс" права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] 18.05.2021 року між ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] 10.01.2023 року ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" згідно Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 500827522 від 17.02.2020 року, який був укладений між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] . Станом на дату подання позову до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитом не сплачуються, на підставі цього у відповідача утворилась заборгованість станом на 09.01.2024 року та становить 73 719,04 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 44 109,68 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 28 525,35 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору - 1 084,01 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000 грн. Ухвалою суду від 20.02.2024 р. позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 28.02.2024 р., у зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін ддо судового розгляду Ухвалою суду від 27.06.2024 р., за клопотанням представника відповідача [PERSON] , витребувано докази. 30.07.2024 р. від представника позивача, на виконання ухвали суду від 27.06.2024 р., через канцелярію суду надійшли витребувані докази, а саме: нотаріально завірена Оферта про укладення угоди про надання кредиту № 500827522 від 17.02.2020 р., нотаріально завірений Договір про внесення змін і доповнень до Угоди про надання кредиту № 500827522 від 17.02.2020 р., нотаріально завірений Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 500827522 від 17.02.2020 р., нотаріально завірений Паспорт споживчого кредиту від 17.02.2020 р., нотаріально завірений розрахунок заборгованості за тілом кредиту та копія виписки з ЄДРПОУ на ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР". 24.09.2024 р. від представника відповідача - адвоката Єльнікової Н.О. через систему "Електронний суд" надійшла заява про застосування позовної давності у виниклих правовідносинах, посилаючись на те, що останній платіж відповідачкою було здійснено 17.02.2020 року. Після чого 19.03.2020 року первинний кредитор "Альфа Банк" пред`явив вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, пені та інших платежів за кредитним договором. Таким чином, у кредитора виникло право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості вже 20.04.2020 року, а позивач пред`явив позов лише у січні 2024 року, тобто позивач звернувся до суду з позовом із пропуском трирічного строку позовної давності. 25.09.2024 р. від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про поновлення строку для подачі додаткових доказів та долучення до матеріалів справи виписок по особовим рахункам за період з 17.02.2020 р. по 17.05.2021 р.. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із зазначених підстав. Вважає, що у спірних правовідносинах строк позовної давності щодо вимог про стягнення боргу в силу п. 12 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на момент подання позову не сплив та продовжується на строк дії карантину, а відтак клопотання відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. Крім того, представник позивача вважає, що у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Оскільки в України з 24 лютого 2022 року указом Президента України введено воєнний стан, який продовжується представник позивача вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості у зв`язку з продовженням такого строку згідно законодавства. Представник відповідача в судовому засіданні факт укладення кредитного договору №500827522 від 17.02.2020 р. між ПАТ "АЛЬФА БАНК" та [PERSON] , а також отримання та користування кредитними коштами, на визначених умовах, не заперечувала. Однак, просила відмовити в задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності. У відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 17.02.2020 року між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] було укладено Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 500827522, Також підписано Оферту на укладання угоди про надання кредиту № 500827522 від 17.02.2020 року між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] із зазначенням суми кредиту - 46 101,55 грн., процентної ставки - 23,00 % річних та строк кредиту 36 місяців, а також Договір про внесення змін і доповнень до Угоди про надання кредиту № 500827522 від 17.02.2020 р. Крім того, був підписаний паспорт споживчого кредиту, розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів (а.с. 5-6). Факт отримання кредиту [PERSON] підтверджується меморіальним ордером № 296918 від 18.02.2020 року (а.с. 7). Згідно виписок по особовим рахункам за період з 17.02.2020 р. по 17.05.2021 р. вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. 17.05.2021 р. між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ "Фінансова клмпанія "Флексіс" було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ "Альфа Банк" відступило на користь ТОВ "ФК "Флексіс" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договрами, у т.ч. за договором (угодою) від 17.02.2020 р., що укладено між ПАТ "Альфа Банк" та боржником [PERSON] (а.с. 10-12). Станом на дату відступлення права вимоги ПАТ "Альфа Банк" відступило на користь ТОВ "ФК "Флексіс" права грошової вимоги до [PERSON] 17.05.2021 р. загальна заборгованість згідно договору № 500827522 від 17.02.2020 р. складає 55 902,36 грн. з яких: 44 109,68 грн.- сума заборгованості за кредитом; 11 792,68 - сума заборгованості за відсотками (зв. а.с. 7). 18.05.2021 року між ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу№18-05/21 від 18.05.2021 року, відповідно до якого ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] (а.с. 16-23). 10.01.2023 року ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" згідно Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 500827522 від 17.02.2020 року, який був укладений між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] (а.с. 24-29). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року ТОВ"КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 72 635,03 грн., з яких: 44 109,68 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 28 525,35 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500827522 від 17.02.2020 р., підписаного директором ТОВ "Коллект Центр" Мостовенком О.І. станом на 09.01.2024 р. за [PERSON] рахується загальна заборгованість в сумі 73 719,04 грн., з яких: 44 109,68 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 28 525,35 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1 084,01 грн. - заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги (а.с. 9). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно із положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, крім того визнається представником відповідача таким, що дійсно був укладений між [PERSON] та ПАТ "АЛЬФА БАНК", а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. Остання під час укладення кредитного договору, ознайомилась з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника. Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки, кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що остання погодилась з його умовами, визнала умови договору та зобов`язалась виконувати його. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надана ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Щодо заяви представника відповідача про сплив позовної давності, то щодо цього приводу суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Також слід врахувати наступне. Велика Палата Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Разом з тим, законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що на території України було установлено карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, а з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан, на період дії якого перебіг позовної давності зупиняється, суд дійшов висновку, що позивачем строк давності не пропущений. Відтак відсутні підстави для відмови у позові з підстав пропуску такого строку позивачем. З урахуванням наведеного, зважаючи, що на момент звернення позивача до суду - 06.02.2024 року, воєнний стан в України не припинився, то суд вважає, що строки позовної давності позивачем не пропущено. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована, згідно статей 526, 1054 ЦК України з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 73 719,04 грн., яка підтверджена доказами. При вирішенні питання про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: Договір про надання правової допомоги від 02.01.2023 р., укладеного між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" (ЄДРПОУ 42226370). Згідно цього договору товариство доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; заявка на надання юридичної допомоги № 254 від 02.01.2024 року, де вказано, що сторони погодили надання таких послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивчення документів -3000 грн., підготовка пропозицій - 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 10 000 грн. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідачки на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 17 000 грн. Сплата за надані послуги підтверджується квитанцією № 0406010000 від 10.01.2024 року. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 17 000 грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, крім іншого розмір правової допомоги в сумі 17 000 грн. є неспівмірними від стягненої суми в розмірі 73 719,04 грн., що становлять у 4,3 рази меншої від суми боргу. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн., вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідачки на його користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3 028 гривень судового збору, розмір якого підтверджено платіжним дорученням.

Outcome: partial