Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві посилався просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в загальному розмірі 842699,72 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2024 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14 серпня 2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено частково. Як вказано судом в мотивувальній частині рішення: «На підставі викладеного позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення борг у розмірі 826928 грн., 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 9923,14 грн., а всього 836851,14 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити». Але в резолютивній частині рішення суд вказав лише: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 08 квітня 2021 року в розмірі 826928 ,00 грн. (вісімсот двадцять шість тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень нуль копійок)». Таким чином, в заочному рішенні суду від 14 серпня 2024 року не вирішено позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які заявлялись позивачем в його позовній заяві. Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Необхідність виклику сторін в судове засідання відсутня. Суд, дослідивши матеріали заяви та справи, приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві посилався на те, що 08 квітня 2021 року відповідач позичив у нього 20000 доларів США, які зобов`язався повернути на вимогу позивача. Але відповідач кошти не повернув. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в загальному розмірі 842699,72 грн. Судом при вирішенні зазначених позовних вимог в мотивувальній частині рішення вказано, що [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики та не повернув отримані ним в якості позики гроші, чим порушив умови договору, що в свою чергу призвело до неналежного виконання передбаченого\~ст. 526 ЦК України\~обов`язку та настання відповідних правових наслідків для позичальника. Згідно із ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На день розгляду справи за час прострочки, що розпочався через 30 днів з дня направлення позивачем вимоги про повернення позики (з 22.03.2024 року по 14 серпня 2024 року, тобто за 146 днів) 3% річних становлять: 20000 дол. / 100 х 3/ 365 х 146 дн. = 240 дол. США. За курсом НБУ на час розгляду справи судом 3% річних за час прострочення становлять: 240 дол. США х 41,3464 грн. = 9923,14 грн. Також суд зазначає, що вирішуючи позові вимоги в частині стягнення інфляційних втрат позивача у зв`язку з простроченням зобов`язання відповідача, суд встановив наступне. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги. У зв`язку з цим ч. 2 ст. 625 ЦК України\~щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти. Тому індексація до правовідносин, що виникли між сторонами, застосуванню не підлягає. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Наведений висновок не був змінений, і Верховний Суд від нього не відступав. Крім того цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема: у постановах Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16; від 23 жовтня 2019 року у справі № 369/661/15-ц; від 23 вересня 2019 року у справі № 638/4106/16-ц; від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц На підставі зазначеного позовні вимоги про стягненні інфляційних втрат задоволенню не підлягають. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення борг у розмірі 826928 грн., 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 9923,14 грн., а всього 836851,14 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Тому у справі необхідно ухвалити додаткове рішення щодо позовних вимог, які не вирішені згідно резолютивної частини рішення суду від 14 серпня 2024 року, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 9923,14 грн., в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат відмовити.

Outcome: approved