Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] в с.Крушинка, Фастівського району, Київської області помер [PERSON] , який є батьком заявника. Як зазначає заявник, він є єдиним спадкоємцем першої черги , який постійно проживаючи з батьком, фактично вступивши у володіння спадковим майном. Однак, Постановою приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Павленко Н.В. від 23.07.2024 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , оскільки пропущено шести місячний строк для прийняття спадщини. Заявник в судове засідання з`явився, подавши до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи у його відсутність, викладені в заяві вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] в с.Крушинка, Фастівського району, Київської області помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Заявник [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] . єзаявник [PERSON] , оскільки мати заявника - [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , померла [INFO] , ще за життя батька заявника, що стверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб батьків заявника серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , а також земельної ділянки площею 0,390 га за вказаною адресою, які належали померлому на підставі свідоцтв про право на спадщину від 22.03.2000 р. та 17.02.200 р. відповідно. Батько заявника [PERSON] склав довіреність, якою останній уповноважив заявника [PERSON] на представлення його інтересів в різних органах та структурах, в тому числі щодо відкриття, закриття банківських рахунків , розпорядженням коштами. Постановою приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Павленко Н.В. від 23.07.2024 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , оскільки пропущено шести місячний строк для прийняття спадщини. Копія постанови додається. Відповідно до довідки Крушинського старостинського округу Глевахівської селищної ради №405-13/03 від 29.07.2024 р. [PERSON] дійсно постійно проживав за адресою: [ADDRESS] разом з померлим [INFO] батьком [PERSON] , доглядав за ним до його смерті та похоронив за власні кошти. В 2021 році заявником від свого імені було укладено Договір №000141 від 10.08.2021 р. з КП «Добробут» щодо вивезення сміття за адресою: [ADDRESS] На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Матеріалами справи підтверджено, що заявник постійно проживав зі своїм батьком на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця, однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved