Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця смт.Іванівка, Херсонського району, Херсонської області, який помер [INFO] в смт.Іванівка, Генічеського району, Херсонської області, що є тимчасово окупованою територією України. Заява мотивована тим, що [PERSON] є батьком заявниці. [INFO] помер [PERSON] року в смт.Іванівка, Генічеського району, Херсонської області, що є тимчасово окупованою територією України. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно їй для державної реєстрації смерті батька та реалізувати свої спадкові права. Ухвалою суду від 24.09.2024 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд у справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні даного питання покладався на розсуд та компетентність суду. Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , згідно актового запису про народження №87, складеного 18.11.1972 року Івановським районним відділом РАЦС Херсонської області. Згідно актового запису про укладення шлюбу №13, складеного 07.04.1990 року Івановським районним відділом РАЦС Херсонської області, між [PERSON] та [PERSON] 07.04.1990 року укладено шлюб. Після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Згідно актового запису про укладення шлюбу №142, складеного 12.03.1993 року Дніпровським РАЦС м.Херсона, між [PERSON] та [PERSON] 12.03.1993 року укладено шлюб. Після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Згідно актового запису про смерть №11, зробленого 03.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іванівського районного управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] померла [INFO] . Факт смерті [PERSON] , [INFO] , в смт.Іванівка, Генічеського району, Херсонської області, підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 17.06.2024 року, виданим 99500003 Нижньосірогозьким районним відділом ЗАГС Управління ЗАГС Херсонської області. Листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.09.2024 року відмовлено [PERSON] у державній реєстрації смерті батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця смт.Іванівка, Херсонського району, Херсонської області, який помер [INFO] в смт.Іванівка, Генічеського району, Херсонської області, що є тимчасово окупованою територією України, в зв`язку з відсутністю підстав для державної реєстрації. Заявниця отримати свідоцтво про смерть батька, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану не може, оскільки факт смерті відбувся на окупованій території. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. (зі змінами) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», вся територія Генічеського району Херсонської області є тимчасово окупованою. Враховуючи викладене, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно п. п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є таким, що не відповідає умовам діючого законодавства України і не створює правових наслідків. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Таким чином, свідоцтво про смерть [NUMBER] від 17.06.2024 року, видане 99500003 Нижньосірогозьким районним відділом ЗАГС Управління ЗАГС Херсонської області є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia») зроблено висновок, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Розділом 5 вищевказаних правил, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Отже, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для реєстрації смерті [PERSON] в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved