Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 28.09.2012 шлюб між сторонами розірвано, діти залишилися проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу позивачка відновила дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 22.11.2011 присуджено стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. З 2010 року відповідач не бере жодної участі у вихованні своїх дітей. В 2018 році позивачка отримала від державного виконавця постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 13.03.2028, з якої дізналася, що боржник [PERSON] , тобто батько дітей, змінив прізвище та ім`я на « [PERSON] ». Відповідач аліменти на утримання дітей сплачував нерегулярно, для прикладу з 01.11.2021 по 01.07.2023 не було здійснено жодного платежу. Станом на 29.02.2024 загальна сума заборгованості зі сплати аліментів становить 61 937,04 грн. Позивачка утримує дітей сама, діти проживають з матір`ю, на протязі останніх 14 років відповідач з дітьми не спілкується, не відвідує. На теперішній час дітям позивачки 17 та 13 років, однак вони не знають свого батька, оскільки він не бере участі у їх вихованні та спілкуванні, хоча позивачка ніколи не чинила жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми. Враховуючи викладене, звертається до суду за захистом своїх прав і просить позбавити відповідача батьківських прав та змінити розмір присуджених аліментів. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 21.03.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 17.06.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Вишковська В.І. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та зазначила, що більше 14 років батько не бере участі у вихованні дітей. З 2010 року діти живуть з матір`ю, окремо від батька. Від сплати аліментів ухиляється, ще в 2011 році встановлено стягувати з відповідача аліменти по 500 грн. на кожну дитини, яких враховуючи реалії сьогодення не достатньо для нормального життя. Проте відповідач і від їх сплати ухиляється, має заборгованість. Також зазначила, що коли позивачка брала довідки про заборгованість по аліментах , то тоді випадково дізналася, що відповідач змінив своє прізвище та ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] », в зв`язку з чим позов і подано як до « [PERSON] ». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач вже давно не бере жодної участі у вихованні дітей, не спілкується з дітьми, самоусунувся від їхнього виховання та утримання, також ухиляється від сплати аліментів. Діти батька не знають, вона теж не знає, де він знаходиться, зв`язувалася з колишнім чоловіком через його батьків один раз, коли потрібен був дозвіл для виїзду дитини за кордон, бо громада централізована вивозила дітей за межі України, щоб вони трохи відпочиди. На її прохання чоловік відповів, що вона отримає цей дозвіл, якщо відмовиться від аліментів та спише з нього заборгованість по аліментах. Однак, вона на це не погодилася та звернулася до адвоката. Представник Органу опіки та піклування Вербської сільської ради - Мельничук С.Ю., в судовому засіданні позовну заяву підтримав та вказав, що відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не виконує їх, не сплачує аліменти. При спілкуванні з дітьми було встановлено, що менша дитина взагалі не знає свого батька, а старша вже добре розуміє, що батько про них не піклується. Також дійсно була ситуація, що дитина не могла поїхати за межі України відпочити, бо батько, який її не виховує, дозволу не надав. Тому в інтересах дитини вони, як орган опіки та піклування, втрутились. Дозвіл [PERSON] на вивезення дитини отримала від органу опіки та піклування, а також місце проживання дітей визначено з матір`ю. Орган опіки вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача необхідне для забезпечення інтересів дітей. На етапі підготовчих дій від імені відповідача і з його поштової адреси до суду надійшла рукописна заява від 04.04.2024 розглядати справу без його участі. Однак, документів, що підтверджують особу додано не було, а також позиція по справі не висловлена. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ст.128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15.11.2003 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11), та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №1705/2149/2012 від 28.09.2012 шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю, рішення набрало законної сили 09.10.2012. Після розірвання шлюбу позивачка відновила дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.12). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №2-1375/11 від 22.11.2011з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07.11.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с.13). Згідно постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 13.03.2018 у виконавчому провадженні №30185956 відкритого на підставі виконавчого листа №2-1375/11 від 22.11.2011 замінено боржника [PERSON] на [PERSON] у зв`язку зі зміною [PERSON] прізвища та ім`я згідно запису Радехівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області №32 від 11.10.2014. За довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах станом на 29.02.2024 заборгованість по аліментах боржника [PERSON] становить 61937, 04 грн. (а.с.15-16). Згідно довідки Вербської сільської ради №380 від 02.04.2024 [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.43). Згідно акту обстеження умов проживання від 07.03.2024 року у будинку за адресою: [ADDRESS] , проживає шість осіб, а саме: зареєстровані особи - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] , [INFO] та її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 05.03.2011 проживають без реєстрації. Умови проживання в будинку задовільні, кімнати мебльовані, наявна побутова техніка, в будинку чисто та тепло. В дітей є окремі кімнати, діти забезпечені одягом відповідно до сезону, їжею, шкільним приладдям, в сім`ї панує повага та взаєморозуміння (а.с.17). Згідно довідки №46 від 01.03.2024 Служби у справах дітей Вербської сільської ради вбачається, що біологічний батько [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з будь-якими заявами щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, усуненні перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі у вихованні дітей до служби не звертався (а.с.18). Згідно довідки Вербської сільської ради №93 від 25.03.2024 [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , на території сільської ради з 28.10.2014 не був зареєстрований та не проживав (а.с.44). Згідно довідки Стовпецького ліцею №01-25/13 від 05.03.2024 вбачається, що за час навчання в закладі освіти [PERSON] , [INFO] (з 01.09.2013 по 17.01.2022) та [PERSON] - [INFO] (з 01.09.2017 по 29.08.2022) їх батько - [PERSON] не брав участі в освітньому процесі, не цікавився навчанням, поведінкою, проблемами дітей, жодного разу не відвідував батьківські збори та не спілкувався з класними керівниками, вчителями (а.с.19). Згідно відповіді №83 від 04.03.2024 КЗ «Вербська санаторна школа I-III ступенів» Рівненської обласної ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається в даному закладі з 24.01.2022 року. За час її навчання батько участі у вихованні дитини на брав, не був присутнім на батьківських зборах, вихованням дівчинки займається мама [PERSON] (а.с.20). Згідно листа дирекції відокремленого структурного підрозділу «Рівненській музичний фаховий коледж Рівненського державного університету» №42 від 06.03.2024 вбачається, що [PERSON] є студенткою II курсу спеціальності музичне мистецтво, її навчанням, успіхами та проблемами у коледжі цікавиться та займається [PERSON] . Батько [PERSON] ( [PERSON] ) жодного разу не цікавився навчанням доньки, з класним керівником чи адміністрацією закладу з приводу навчання доньки не спілкувався. (а.с.21). Згідно довідки, наданої КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги» Привільненської сільської ради №69 від 15.03.2024, при звернення за медичною допомогою при захворюваннях, проходження профілактичних оглядів, проведенні вакцинації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] постійно супроводжувала мама - [PERSON] . Батько дітей [PERSON] жодного разу не звертався за медичною допомогою щодо їх захворювань чи профілактичних оглядів (а.с.22). Згідно письмового висновку органу опіки і піклування Вербської сільської ради №43 від 22.04.2024 визнано неналежним виконання батьківських обов`язків [PERSON] ( [PERSON] ) та вважають за доцільне позбавити його батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 40-42) IV. Норми права, які застосував суд. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їх життям та здоров`ям. Подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дітей. Під час розгляду справи з встановлено, що [PERSON] ( [PERSON] ) вже багато років не цікавиться дітьми, відсутній у житті дітей вже близько 14 років. Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Враховуючи, що діти не знають свого батька, який зовсім не виконує батьківські обов`язки та не бажає спілкуватися з ними, тому є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] ( [PERSON] ) щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно п.2 ч.1 ст.164 СК України. Одночасно таке позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача обов`язку утримувати дітей. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб неповнолітніх дітей, можливостей відповідача, який відзиву із запереченнями проти позову не подав, та враховуючи, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку. Стягнення аліментів у такому розмірі не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивачки, неповнолітньої дитини та відповідача, адже цей розмір є мінімально гарантованим на одну дитину і стягується навіть за судовим наказом в безспірному порядку. Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка звільнена від сплати судового збору за двома позовними вимогами відповідно ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір за дві позовні вимоги необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved