Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 жовтня 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] , було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 16 жовтня 2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 31. Від шлюбу та відповідач мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень [INFO] зроблено відповідний актовий запис за № 25. Після укладення шлюбу вона та відповідач спільно проживали у будинку по [ADDRESS] . Проте, з початку 2020 року спільне подружнє життя між ними погіршилося, з`явилися різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, внаслідок чого вони прийняли рішення проживати окремо один від одного. У січні 2022 вона та їх малолітня донька, зібрали свої речі та переїхали проживати до орендованого будинку в смт. Солотвино, Тячівський район, Закарпатська область. У зв`язку з існуючою реальною загрозою життю, здоров`ю та безпеці, у кінці квітня 2022 року вона разом з донькою переїхали проживати до Чехії, у якості біженців. Фактично, з січня 2022 року вона та відповідач, не лише не ведуть спільного господарства, але й не проживають разом. Їх спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на сімейні стосунки та сімейне життя, постійні сварки та скандали, а неодноразові спроби налагодити шлюбні стосунки та спільний побут не дали позитивного результату. В подальшому їх спільна з відповідачем, [PERSON] , малолітня дитина - донька [PERSON] проживатиме з нею. Тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Ухвалою Тячівського районного суду від 25 січня 2024 року сторонам було надано строк для примирення та зупинено провадження в справі. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України убачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Статтею 112 сімейного кодексу передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, Україна, актовий запис № 31. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги однин до одного. Це підтверджується тим, що вони спільно не проживають і не підтримують ніяких відносин. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сім`я розпалася остаточно, а цей шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам позивача. За таких обставин,

Outcome: approved