Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, відповідно до якої просить про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька проживала біля матері, а з літа 2022 року проживає біля позивача та перебуває на його утриманні та вихованні. У сторін виник спір з приводу визначення місця проживання доньки, тому позивач просить суд визначити її місце проживання біля нього. Крім того, оскільки відповідач не виконує свого обов`язку стосовно матеріального утримання малолітньої доньки, позивач просить стягнути з відповідача частини всіх видів її заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Кривоозерської селищної ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року, який рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2020 року розірвано(а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївській області 23 жовтня 2007 року(а.с.9). Згідно з положеннями ст.141\~СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Положеннями ст.157\~СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до положень ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7\~СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За положеннями ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Положеннями ч.1 ст.161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно положень ч.ч.2, 3 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору, місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. За даними висновку Кривоозерської селищної ради як органу опіки та піклування за вих.№08-25-293 від 04 травня 2023 року підтверджується, що [PERSON] , 1993 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, з жовтня 2020 року по теперішній час працює в ТОВ "Світ соломи" на посаді оператора виробничої дільниці. На роботі зарекомендував себе позитивно, в колективі користується повагою та авторитетом, до роботи ставиться серйозно, відповідально. Спеціалістами служби у справах дітей Кривоозерської селищної ради 26 квітня 2022 року було здійснено обстеження умов проживання сім?ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Було встановлено, що малолітня [PERSON] дійсно проживає разом з батьком у будинку бабусі - [PERSON] .. Умови проживання задовільні. У будинку відносно чисто, тепло, кімнати мебльовані усіма необхідними для проживання меблями. У будинку пічне опалення, підведене централізоване водопостачання. Ванна кімната відсутня. У наявності мінімальний запас продуктів харчування. Малолітня [PERSON] проживає в одній кімнаті із бабусею. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно сезону. 27 квітня 2023 року відбулося чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому розглядалось питання про надання [PERSON] висновку щодо визначення місця проживання малолітньої доньки - [PERSON] , 2012 року народження, біля нього. На засіданні Комісії був присутній [PERSON] , який розповів, що бажає, щоб донька проживала біля нього, оскільки його колишня дружина, матір дівчинки - [PERSON] , влаштовуючи своє особисте життя, повністю самоусунулась від виховання доньки. [PERSON] зазначив, що готовий повністю утримувати та займатися вихованням своєї доньки - [PERSON] . Також на засіданні комісії з питань захисту прав дитини була присутня малолітня дитина [PERSON] , яка розповіла присутнім, що хоче проживати біля батька, оскільки її не влаштовує те, що матір часто змінює співмешканців, тим самим не приділяє їй належної уваги. Дівчинка, з недавніх пір, майже щодня спілкується з матір`ю по телефону. Членам комісії в телефонному режимі вдалося поспілкуватися з матір?ю дівчинки - [PERSON] , яка зазначила, що її доньці буде краще проживати з батьком, оскільки він має більше можливостей для забезпечення дитини всім необхідним. [PERSON] вбачає, що донька буде проживати біля батька - [PERSON] , до закінчення навчання в Кривоозерському ліцеї №2. Крім того, [PERSON] повідомила, що наразі у неї немає можливості часто бачитися із донькою, востаннє бачилися восени 2022 року. Враховуючи вищевикладене, діючи згідно чинного законодавства, та виключно в найкращих інтересах дитини Кривоозерська селищна рада як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , 2012 року народження, біля батька - [PERSON] , 1993 року народження. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини,\~ст.11 Закону України «Про охорону дитинства",\~ст.161\~СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі №640/2670/17. Відтак, при вирішенні питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини біля батька, та в контексті першочергового урахування інтересів малолітньої \~ [PERSON] ,\~2012\~року народження, враховуючи тривалість проживання її з батьком, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для неї необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання доньки з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, згоду матері на проживання малолітньої [PERSON] з батьком, приходить до наявності підстав для визначення місця проживання малолітньої [PERSON] ,\~2012\~року народження, з батьком\~\~ [PERSON] . При цьому, суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1 ст.141 СК України). Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно положень ст.181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно положень ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно положень ч.5 ст.183 СК України, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) платника аліментів на одну дитину є законодавчо установленою неоспорюваною величиною розміру. Таким чином, враховуючи, що відповідач, являючись матір`ю дитини зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто, приймаючи до уваги, що батьки мають рівні права та несуть рівні обов`язки по вихованню та утриманню дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку(доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення малолітньої [PERSON] , 2012 року народження, повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є справедливим та розумним з урахуванням тих обставин та доказів, які були надані суду сторонами. Згідно положення ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн., та на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн..

Outcome: approved