Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Подільської в місті Києві районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів, у якому просила: - розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку 06.06.2014, актовий запис №231; - визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2018 до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2018 головуючим суддею у справі було визначено [PERSON] . Ухвалою суду від 30.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 23.05.2019 представником позивача подано до суду додаткові пояснення та додаткові докази. Ухвалою суду від 23.05.2019 задоволено заяву представника позивача, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів залишено без розгляду. Позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини призначено до розгляду по суті. Крім того, 23.05.2019 судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника позивача та залучено до у часті у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області. У судовому засіданні 19.09.2019 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію. Ухвалою суду від 19.09.2019 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 04.11.2019 представником відповідача за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву. 03.06.2020 представником [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову та заяву про застосування відносно [PERSON] заходів процесуального примусу. Крім того, 03.06.2020 представником [PERSON] подано до суду заяву про допит свідків. Ухвалою від 03.06.2020, постановленою судом без виходу суду до нарадчої кімнати, задоволено заяву представника [PERSON] про допит свідків. Ухвалою від 09.09.2020, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати, задоволено заяву представника [PERSON] , виключено зі складу учасників справи Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та Службу у справах дітей Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області, залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, доучено до матеріалів справи копію акту огляду місця проживання дитини. Крім того, 09.09.2020 судом постановлено ухвалу, якою задоволено заяву представника [PERSON] про забезпечення позову та зустрічне забезпечення позову. Зобов`язано [PERSON] забезпечувати побачення та спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] кожного вівторка з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. та кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., поблизу місця проживання дитини, у публічних місцях, парках, скверах, розважальних дитячих закладах, закладах громадського харчування, кінотеатрах, театрах, в межах території міста Києва. Застосовано щодо [PERSON] зустрічне забезпечення позову у формі встановлення зустрічного обов`язку для нього вчиняти певні дії, а саме повертати малолітнього сина до місця його постійного проживання після закінчення часу контакту та передавати іншому із батьків (матері). Ухвалою суду від 03.11.2020 задоволено заяву представника [PERSON] та виправлено описку в ухвалі суду про забезпечення позову від 09.09.2020. 16.02.2021 представником [PERSON] подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою суду від 17.02.2021 первісний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини залишено без розгляду. Постановлено продовжувати судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2021 справу передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., оскільки суддю [PERSON] згідно з рішенням Вищої ради правосуддя №798/0/15-21 від 08.04.2021 звільнено з посади судді Подільського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку. Ухвалою суду від 23.06.2021 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання. 29.09.2021 [PERSON] подала до суду заяву про залишення зустрічного позову [PERSON] без розгляду, у задоволенні якої судом було відмовлено ухвалою від 29.09.2021, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати. 11.11.2021 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, у яких зазначено про неможливість надання Службою висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з огляду на те, що мати дитини разом із нею на час проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини не проживала у Подільському районі міста Києва. 18.01.2022 представником Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надано письмові пояснення, у яких зазначено про неможливість надання висновку щодо розв`язання спору між сторонами у зв`язку з повторною зміною [PERSON] місця проживання разом із дитиною. 23.02.2022 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Боярської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Ухвалою суду від 15.08.2022 зустрічний позов [PERSON] прийнято до розгляду та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом [PERSON] . Крім того, ухвалою суду від 15.08.2022 доручено органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації підготувати та надати до Подільського районного суду міста Києва письмовий висновок щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 18.11.2022 повторно витребувано у органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації висновок щодо розв`язання спору між сторонами. 12.12.2022 представником Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надано письмові пояснення, у яких зазначено про неможливість надання висновку щодо розв`язання спору між сторонами у зв`язку з постійною зміною [PERSON] місця проживання разом із дитиною. 06.03.2023 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації від 21.02.2023 щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 06.03.2023, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати, виключено зі складу учасників справи Службу у справах дітей виконавчого комітету Боярської міської ради, долучено додаткові докази, змінено анкетні дані відповідачки-позивачки в часині зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », задоволено заяву представника [PERSON] про допит свідків. У судовому засіданні 29.03.2023 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено заяву [PERSON] про виклик свідків, відмовлено у задоволенні клопотань [PERSON] про витребування доказів та про накладення на [PERSON] штрафу як заходу процесуального примусу, задоволено клопотання представників сторін про долучення до матеріалів справи доказів. Ухвалою суду від 29.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 25.05.2023 задоволено клопотання представника [PERSON] про витребування доказів та витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину [PERSON] та її малолітнім сином [PERSON] кордону України за період з 01.05.2023 по 25.05.2023. 01.06.2023 на виконання ухвали суду надійшла інформація від Адміністрації Держприкордонслужби. Ухвалою суду від 15.02.2024 задоволено клопотання представника [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору [INFO] . 22.05.2024 позивачем-відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про відмову від позову. Ухвалою суду від 26.06.2024 прийнято відмову [PERSON] від позову до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком. Провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком закрито. Постановлено продовжувати подальший розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В ході подальшого судового розгляду [PERSON] та його представник до суду не з`являлися, хоча про дату, час та місце судових засідань по справі повідомлялися належним чином. Жодних заяв чи клопотань від них до суду не надходило. 27.09.2024 представником [PERSON] - адвокатом Лебединською Н.С., яка приймала участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності [PERSON] , у якій також підтримані позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. З огляду на наведене, із урахуванням наявних в матеріалах справи письмових заяв по суті справі, поданих учасниками справи, а також враховуючи надані сторонами та їхніми представниками усні пояснення в ході судового розгляду, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, із урахуванням усних пояснень сторін та їхніх представників, наданих в ході судового розгляду, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 06.06.2014 Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис №231, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. На час звернення [PERSON] із первісним позовом до суду сторони перебували у шлюбі. Станом на день ухвалення даного рішення шлюб між сторонами розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.09.2019, ухваленим у справі №758/11771/18. В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами існував довготривалий спір щодо визначення місця проживання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Разом із цим, судом враховується, що станом на дату ухвалення судового рішення [PERSON] від своїх позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із ним відмовився і така відмова була прийнята судом, відповідно до ухвали суду від 26.06.2024. В подальшому будь-яких заяв та клопотань щодо подальшого розгляду справи від [PERSON] до суду не надходило. Незважаючи на це, суд, з огляду на тривалість судового розгляду у даній справі, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин, а також приймаючи до уваги висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 10.07.2024 у справі №127/16211/23, у якій Верховний Суд, зокрема, зазначив, що відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини не є підставою для закриття провадження у справі, а свідчить про те, що права позивача не порушені, вважає за необхідне надати оцінку доводам та запереченням сторін та їхніх представників та зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в сімейне життя, крім випадків встановлених Конституцією України. Положеннями ч. 6 ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини держава повинна забезпечувати, щоб дитина не розлучалась з батьками проти її бажанню. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Таким чином, законодавством визначена рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та, відповідно, рівність прав та обов`язків дитини щодо батьків, а також те, що визначальну роль при вирішенні питань про місце проживання дітей з одним з батьків повинні відігравати найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Вони зобов`язані піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіті, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками. Згідно із ст. 155, 157 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а також, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні спору суд також бере до уваги правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, у якому зазначено, що міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом й у постановах від 14.04.2021 у справі № 716/591/19, від 10.07.2024 у справі №127/16211/23. У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі №377/128/18 вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Як встановлено судом, з початку 2019 року між сторонами існував спір щодо визначення місця проживання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Водночас, увесь цей час фактично дитина проживає та проживає разом із матір`ю [PERSON] . Батько дитини [PERSON] в ході судового розгляду стверджував про те, що [PERSON] увесь час чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Разом із цим, суд враховує, що до закінчення судового розгляду [PERSON] відмовився від своїх позовних вимог та жодних заяв чи клопотань з приводу подальшого вирішення спору за позовом [PERSON] не заявляв. При вирішенні питання щодо прийняття відмови [PERSON] від його позову до до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком судом не було встановлено будь-яких підстав для неприйняття відмови позивача [PERSON] від позову. Встановлено також, що після введення з 24.02.2022 на території України воєнного стану [PERSON] разом із сином [PERSON] виїхала за межі України та на час ухвалення рішення на територію України не поверталася. Обставина щодо виїзду [PERSON] за кордон 07.05.2023 підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-25290/18/23-Вих від 30.05.2023. Крім того, факт виїзду [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за межі території України підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91/С-11831-17764 від 16.08.2023, згідно з яким вони обоє перетнули державний кордон України 07.05.2023 в пункті пропуску «Устилуг». Відомостей щодо перебування матері та дитини на території України після 07.05.2023 матеріали справи не містять. При цьому суд враховує висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 25.09.2024 у справі №601/3448/23, згідно з яким факт проживання дитини за кордоном (незалежно від того, чи вивезена дитина за кордон до звернення до суду з позовом про визначення місця її проживання чи після) не впливає на вирішення судами України спору про визначення місця її проживання. Повернення дитини в Україну не є передумовою для вирішення спору між батьками про визначення місця проживання такої дитини. Крім того, судом враховується, що [PERSON] не наведено та не підтверджено належними та допустимим доказами, що [PERSON] створить неблагополучне, небезпечне, неспокійне чи нестійке середовище для своєї дитини і що визначення місця проживання дитини саме з матір`ю суперечитиме інтересам дитини. Наведене узгоджується з позицією Верхового Суду, наведеною у постанові від 04.09.2024 у справі №532/374/23. Суд також наголошує, що існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.07.2024 у справі №127/16211/23, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №106-1691 від 03.03.2023, вказаний орган опіки визнав за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] . Разом із цим, зважаючи на встановлені вище обставини, у тому числі враховуючи відмову [PERSON] від позову про визначення місця проживання дитини разом із ним, суд не вбачає підстав для погодження із вказаним висновком органу опіки та піклування. З огляду на обставини, які склалися на час ухвалення судового рішення, суд вважає, що наведений вище висновок органу опіки та піклування на даний час суперечить інтересам дитини. Так, судом з`ясовано, що фактично увесь час від початку спору між сторонами дитина проживала та проживає разом із матір`ю [PERSON] . Із наданих до суду 25.06.2024 представником [PERSON] письмових доказів також встановлено, що відповідно до згоди на проведення медіації від 08.03.2024 між [PERSON] та [PERSON] було розпочато залучення до процедури медіації [PERSON] з метою налагодження спілкування батька з дитиною. Однак 12.03.2024 від [PERSON] надійшла відповідь, в якій зазначалося, що він відмовляється від спілкування з Т. Строкач, у зв`язку з чим процедуру медіації не було розпочато. Крім того, у період з квітня по травень 2024 року на запит матері [PERSON] було проведено психологічну роботу з дитиною [PERSON] , за результатами якої рекомендовано Степану продовжити курс психокорекційної роботи з дитячим психологом, а батькам - отримати консультацію сімейного психолога чи психотерапевта, що підтверджується професійним висновком медичного психолога [PERSON] . Із урахуванням встановлених обставин справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що найкращим інтересам дитини відповідатиме її спільне проживання саме з матір`ю. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006, заява №31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Отже, при розгляді даної справи суд, насамперед, виходить з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки дитини з батьками, місце проживання та навчання дитини, її психологічний стан, а також дотримується балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Суд наголошує на тому, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.01.2022 у справі №189/68/20 (провадження № 61-16244св21). Таким чином, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved