Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Представник позивача 20.02.2024 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 2966439 від 21.02.2022 в розмірі 36\~022,14 грн., за кредитним договором № 5547274 від 15.02.2022 в розмірі 47\~098,48 грн. та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна та відповідачкою було укладено кредитний договір № 2966439. 11.08.2023 між позивачем та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 11082023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило шляхом продажу позивачу право вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками. Так позивач, у тому числі, набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2966439 від 21.02.2022 на суму в розмірі 36\~022,14 грн з яких: -7000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; -29022,14 грн.- сума заборгованості за процентами; 15.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5547274. 24.11.2023 між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 24112023, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило шляхом продажу позивачу право вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Авентус Україна» і боржниками. Так позивач, у тому числі, набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5547274 від 15.02.2022 на суму в розмірі 47 098.40 грн з яких: -13000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; -34098.40 грн.- сума заборгованості за процентами; -0.00 грн.- сума заборгованості за пенею та штрафами; В зв`язку з тим, що відповідачка своїх зобов`язань за кредитними договорами не виконала, має непогашену заборгованість за кредитним договором № 2966439 від 21.02.2022 на суму в розмірі 36\~022,14 та за кредитним договором № 5547274 від 15.02.2022 на суму в розмірі 47 098.40 позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22.02.2024 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Процесуальним правом\~на подання\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідачка [PERSON] \~скористалася. (т.1 а.с. 72-81). У поданому\~відзиві відповідачка позов не визнала повністю та просила суд відмовити у його задоволенні зв`язку з недоведенням обставин, які свідчать про порушення відповідачем майнового права позивача за кредитним договором. Вказує на те, що кредитними коштами не користувалася та не укладала ніяких договорів ні з ТОВ «Лінеура Україна» ні з ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Європейською агенцією повернення боргів», вважає, що уповноважені особи вище вказаних кредитних установ незаконно отримали доступ до її відповідачки персональних даних та без її відому уклали, як 15.02.2022 так і 21.02.2022 року кредитні договори. Позивачем не було надано доказів надання відповідачу коштів у кредит, зокрема щодо перерахунку кредитних коштів на картку відповідачки згідно з умовами кредитних договорів. Усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. В задоволенні позову ТОВ «Європейської агенції повернення боргів» просила відмовити, стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати в сумі 10\~000 грн. 01.04.2024\~до суду\~через підсистему\~«Електронний суд»\~ від\~ТОВ «ЄАПБ»\~надійшла відповідь\~на відзив з додатками (т.1 а.с.93-196), в якій представниця позивача [PERSON] зазначає, що 15.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №\~ 547274 на суму 13000,00 грн, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М966059. 21 лютого 2022 року між ТОВ ««Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2966439 на суму 7000,00 грн, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т202. При укладенні\~кожного договору\~про надання\~фінансового кредиту,\~клієнтом власноручно\~було зазначено\~реквізити платіжної\~банківської картки\~на яку\~і було\~перераховано кредитні\~кошти.\~За умовами\~кожного з\~кредитних договорів\~їх підписання\~здійснювалось електронним\~підписом позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання одноразового\~ідентифікатора,\~який було\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону,\~вказаний позичальником\~при укладанні\~кредитних договорів. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Зауважує, що умови кожного із двох договорів передбачають строки нарахування процентів за користування кредитними коштами та їхній розмір. Згідно з умовами кожного з укладених кредитних договорів позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кошами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Щодо витрат відповідача на професійну правничу (правову) допомогу зауважує, що заявлена вартість виконаних робіт з огляду на малозначність справи та її складність є неспівмірною, не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості. На підставі цього просила повністю задовольнити позов та відмовити у стягненні з позивача на користь відповідачки витрат на правничу допомогу. 24.04.2024\~на адресу\~суду \~надійшли заперечення\~на відповідь\~на відзив позивачки за підписом представника відповідачки [PERSON] (т.1 а.с.206-211). У запереченні представник відповідачки вказує на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження надання (перерахування) коштів відповідачці, не надано для дослідження саме первинних бухгалтерських документів. Наполягає на обґрунтованості заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу і просить повністю відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені судові витрати. В судовому засіданні 24.04.2024 за клопотанням представника відповідачки було оголошено перерву до 21.05.2024 для отримання банківських відомостей, а саме переліку банківських карток належних відповідачці [PERSON] та відомостям по банківським операціям. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належно згідно вимог чинного законодавства. В прохальній частині позовної заяви, відповіді на відзив та письмових поясненнях ТОВ «ЄАПБ» просили розглянути справу без участі їхнього представника. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. Представник відповідачки адвокат Якименко О.В. у судовому засіданні 24.04.2024 позов не визнав у повному обсязі. Зазначив, що позивач не має доказів укладання вказаних кредитних договорів. Позивач посилається на ідентифікацію клієнта. Однак, є стала судова практика щодо ТОВ «ЛІНЕУРА». Вона мають доступ до персональних даних фізичних осіб. В п.10 договору використана стара адреса, такої назви вже п`ять років не існує. Перелічено сім телефонів з телефонного довідника, російські е-мейли зазначені. Жодних доказів ідентифікації клієнта не проведено. У другому договорі номер електронного кабінету інший. Вказаний той же телефон, але це вже не брат, а чоловік. Відповідачка не отримувала ці кошти, не зрозуміло хто отримав кредитні кошти. У відповідачки відсутні електронні кабінети, вона не може користуватися інтернетом, ніяких повідомлень не отримувала. Жодної офіційної вимоги не було направлено відповідачці ні первісним кредитором, ні ЄАПБ. Відповідачка ніколи не сплачувала по цим кредитам. Повинні досліджуватися первинні бухгалтерські документи. Прохав відмовити у позові та стягнути на користь відповідачки судові витрати. 26.09.2024 від представника відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Подані 25.09.2024 пояснення у справі підтримує та просить відмовити у задоволенні позову. За наведених умов, згідно приписів ст. 223 ЦПК України неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. 21\~лютого 2022\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна»» та\~ [PERSON] \~ було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2966439, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 360 днів, тобто до 21.02.2023, періодичність сплати відсотків кожні 30 днів. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 726,35 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,99 % (процентів) в день. Тип процентної ставки фіксована (т.1 а.с.17). Відповідно до п.2.4 договору датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківських рахунок клієнта. Відповідно до п.п.9.7. Договору укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства та підписаний клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.9.9 договору підписанням цього договору клієнт підтверджує, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. У розділі 10 Договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «Лінеура Україна»», з електронним підписом директора [PERSON] , а також ідентифікуючі відомості клієнта [PERSON] , а саме: дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, телефон, рахунок позичальника та електронний підпис клієнта Т202. Указаний Договір сторони уклали в електронному виді шляхом електронного підпису відповідача в договорі про надання кредиту. Зазначені в преамбулі реквізити та підписи сторін цього Договору, є актуальними і правильними. Як убачається із вищезазначеного договору, між позивачем та відповідачкою було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін. 11 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна»» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»» укладено договір факторингу № 11082023, відповідно до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна»» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ»» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ»» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна»» права вимоги боржників ТОВ «Лінеура Україна»» вказаними у Реєстрі боржників (т.1 а.с.19-23). Відповідно до п.1.1 Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб -\~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п.1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, за період з 11.08.2023 по 31.01.2024 відповідачка має заборгованість в розмірі 36\~022,14 грн., яка складається із: 7 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 29\~022.14 грн сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с.24). Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не повернула наданий їй кредит в строки, передбачений Кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 36\~022,14 грн., яка складається із: 7 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 29\~022.14 грн сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с.23). Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 11082023 від 11.08.2023 клієнт - ТОВ «Лінеура Україна»» передав, а фактор - ТОВ «ФК «ЄАПБ»» прийняв Реєстр Боржників кількістю 6063, після чого, з урахуванням п.1.2 Договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (т.1 а.с.192-194). Оплата за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 11082023 від 11.08.2023 складала 814\~326,81 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 20086 від 15.08.2023 (т.1 а.с.195). Крім того, 15 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 5547274, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 13 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 360 днів, тобто до 15.02.2023, періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує стандартну процентну ставку 1,99 % в день. Тип процентної ставки фіксована (т.1 а.с.30). Відповідно до п.2.1 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом. Згідно п.п. 10.7 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариств. У розділі 3 договору визначено порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за договором. Так, заборгованість за договором складають сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності). Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на номер телефону відповідача відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.10.7. Договору підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. У розділі 10 Договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «Авентус Україна» та зазначено про електронний підпис директора [PERSON] , а також ідентифікуючі відомості клієнта [PERSON] , а саме: дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, телефон, рахунок позичальника та електронний підпис клієнта м966059 (т.1 а.с.34 (на звороті), 35). Указаний договір сторони уклали в електронному виді шляхом електронного підпису сторін, в тому числі й відповідачки, в договорі про надання кредиту. Як убачається із вищезазначеного договору, між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Указаним договором чітко визначені зобов`язання сторін. Зокрема, згідно клієнт взяв на себе обов`язок своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. 24 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»» укладено договір факторингу № 24112023, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ»» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ»» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників ТОВ «Авентус Україна», вказаних у реєстрі боржників (т.1 а.с.36-39). Відповідно до п.1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, за період з 24.11.2023 по 31.01.2024 відповідачка має заборгованість в розмірі 47\~098,40 грн., яка складається із: 13000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 34\~098,40 грн сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с.41). Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не повернула наданий їй кредит в строки, передбачений кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24112023 від 24 листопада 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 47\~098,40 грн., яка складається із: 13000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 34\~098,40 грн сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с.40). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24112023 від 24.11.2023 клієнт - ТОВ «Авентус Україна» передав, а фактор - ТОВ «ФК «ЄАПБ»» прийняв реєстр боржників кількістю 4990, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (т.1 а.с.176). Оплата за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 24112023 від 24.11.2023 складала 1\~932\~178,41 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 20513 від 28.11.2023 (т.1 а.с.180). Надаючи правову\~оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.\~627\~ЦК\~України та відповідно до ст.\~6\~цього\~Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.\~629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються, Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Статтею 640\~ЦК\~України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Частиною п`ятою статті 11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частина 12 ст.\~11\~вказаного\~Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.\~638\~ЦК\~України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В судовому засіданні установлено, що Кредитні договори № 2966439 від 21.02.2023, № № 5547274 від 15.02.2022 підписані відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами указаних правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачем та відповідачем не були б укладені. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.536\~ЦК\~України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ч.1 ст.1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За положенням ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст.\~2\~ЦПК\~України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~5\~ЦПК\~України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За положеннями\~статей\~76-80\~ЦПК\~України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких суд\~встановлює\~наявність\~або відсутність\~обставин\~(фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення для\~вирішення\~справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи,\~які\~за\~законом мають\~бути\~підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не\~можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами\~доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наданими суду і дослідженими в судовому засіданні доказами, що наявні в матеріалах справи, підтверджується те, що кредиторами ТОВ «Лінеура Україна»» та ТОВ «Авентус Україна» виконано зобов`язання за договорами про надання фінансового кредиту № 2966439 від 21.02.2022 та № 5547274 від 15.02.2022, і перераховано на користь відповідачки позичальниці обумовлені договорами суми. Це вбачається, зокрема, зі змісту підписаних відповідачкою [PERSON] заявок обох указаних договорів, а також підтверджується довідкою про видачу коштів із сумами транзакцій по договорам. Аргументи представника відповідачки про те, що [PERSON] не укладала цих кредитних договорів, банківський рахунок з номером картки [NUMBER] АТ КБ «Приватбанк» не належить відповідачу - повністю спростовуються наданими позивачем та витребуваними ухвалою суду від 10.06.2024 від АТ «Сенс Банк» доказами. Доказів ненадходження на банківський рахунок коштів за вказаними договорами відповідач суду не надав. Так, з листа АТ «СЕНС БАНК» від 27.06.2024 вбачається, що [PERSON] РНОКПП [NUMBER] є клієнтом банку. На її ім`я у період з 15.02.2022 по 25.02.2022 було відкрито карту [NUMBER] , рахунок до картки [NUMBER] . Операції зарахування/списання коштів на/з карткових рахунків відбуваються через транзитний рахунок банку, балансового рахунку 2924 «транзитний рахунок за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток» Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 15.02.2022 по 25.02.2022 був [NUMBER] . (т.2, а.с. 25). З виписки по особовим рахункам [PERSON] вбачається, що 15.02.2022 на її рахунок [NUMBER] надійшли 13000 грн, призначення платежу: переказ карткового рахунку (кредит). (т.2 а.с. 27 зворот, 36). 21.02.2022 на рахунок [PERSON] надійшли 7000 грн, призначення платежу:\~переказ карткового\~рахунку (кредит).\~(т.2 а.с.30 зворот, 34). Вказані перерахування кредитних коштів на рахунок [PERSON] у сукупності з зазначеними вище доказами підтверджуються також листами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 29.02.2024 та АТ «Пумб» від 24.11.2023. (т. 1, а.с.116, 162). З досліджених доказів суд також висновує те, що нарахування відсотків за користування коштами за договорами про надання фінансового кредиту № 2966439 від 21.02.2022 та № 5547274 від 15.02.2022 відповідає умовам цих договорів, що укладені відповідачкою. Так, обидва договори передбачають нарахування процентів за фактичну кількість календарних днів користування кредитом у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. З розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачка [PERSON] не виконала взяті на себе за договорами про надання фінансового кредиту № 2966439 від 15.02.2022 та № 5547274 від 15.02.2022 зобов`язання, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість по договору з ТОВ «Лінеура Україна»» в розмірі 36\~022,14 грн, з яких: 7000,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29022,14 грн - сума заборгованості за відсотками; та по договору з ТОВ «Авентус Україна» в розмірі 47\~098.40 грн, з яких: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 34\~098.40 грн - сума заборгованості за відсотками. За положеннями частин 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~статті 516 ЦК України,\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Верховний Суд України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 висловив таку правову позицію: «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в Договорі позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду разом з договорами факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року та № 24112023 від 24 листопада 2023 року було надано відповідні документи, які підтверджують заборгованість відповідачки за договором про надання фінансового кредиту № 2966439 від 21 лютого 2022 року та договором про надання фінансового кредиту № 5547274 від 15 лютого 2022 року, а саме: копію договору про надання фінансового кредиту № 2966439 від 21.02.2022, копію додатку № 1 до договору від 21 лютого 2022 року з графіком розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, копію акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 11.08.2023, копію витягу з реєстру боржників від 11 серпня 2023 року, розрахунку заборгованості за даним договором; копію договору про надання фінансового кредиту № 5547274 від 15.02.2022, копію додатку № 1 до договору від 15 лютого 2022 року з графіком розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, копію акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 24.11.2023, копію витягу з реєстру боржників від 24 листопада 2023 року, розрахунку заборгованості за даним договором. Отже, ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»» на підставі вказаної документації довело належним чином, що набуло право грошової вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 2966439 від 21 лютого 2022 року та за договором про надання фінансового кредиту №5547274 від 15 лютого 2022 року. При оцінці договорів факторингу №11082023 від 11 серпня 2023 року та № 24112023 від 24 листопада 2023 року, які було укладено між ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»» та ТОВ «Лінеура Україна»» і ТОВ «Авентус Україна» відповідно, суд керується закріпленим у ст.204 ЦК України принципом правомірності правочину та зауважує, що ці договори ніким не оспорювались та у встановленому порядку недійсними не визнавались, а відтак, суд приймає їх до уваги. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем до відповідачки [PERSON] вимог по договору кредиту № 2966439 від 21.02.2022 та договору кредиту № 5547274 від 15.02.2022. Згідно положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ»» підлягають до повного задоволення. Вирішуючи згідно вимог ст. 264 ЦПК України питання щодо\~розподілу між сторонами судових витрат, суд керується наступним. Так, згідно ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 3 028,00 грн (а.с.1). Отже, з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то в задоволенні клопотання про стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved