Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, а саме 1221,20 грн судового збору та 10 000 грн витрат на правничу допомогу. Свою позовну заяву мотивує тим, що вона з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2021 року шлюб з відповідачем розірвано. Малолітній [PERSON] після розірвання шлюбу з відповідачем залишився проживати разом з нею. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2021 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на сина [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2023 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач проходить військову службу у Збройних Силах України, отримує стабільний дохід та має можливість сплачувати аліменти на сина, однак він злісно ухиляється від їх сплати. Станом на липень 2024 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 46425,98 грн. Відповідач не цікавиться життям дитини, його навчальним процесом та дошкільним життям, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не бере участі у його вихованні, не відвідує та не спілкується з ним, не надає матеріальної допомоги, фактично переклавши свої обов`язки на неї (позивача), дитина не отримує батьківської любові та піклування. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання 28 серпня 2024 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2024 року у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Добрянську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області, як орган опіки та піклування, витребувано висновок про доцільність/недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 26 вересня 2024 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явилися. Представник позивача Кушнеренко Є.Ю. до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідач надав письмову заяву про визнання позову, суд відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2021 року, яке набрало законної сили 22 червня 2021 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] .. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2023 року, яке набрало законної сили 03 липня 2023 року, з [PERSON] на користь [PERSON] збільшено розмір стягуваних аліментів, стягнуто аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] та її малолітній син [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] , що підтверджується Витягами з реєстру територіальної громади. Згідно з довідкою №59 від 11 липня 2024 року, виданою Добрянським закладом дошкільної освіти Добрянської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , є вихованцем Добрянського закладу дошкільної освіти, участь у вихованні якого приймає лише його матір [PERSON] , яка приводить та забирає його із закладу, цікавиться його навчальним процесом та дошкільним життям. Батько дитини [PERSON] не відвідує дошкільний заклад свого сина, його розвитком в садку не цікавиться. Відповідач [PERSON] 09 листопада 2022 року призваний до складу Збройних Сил України на підставі Указу Президента «Про загальну військову мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 року, що підтверджується витягом з наказу начальника [INFO] №293 від 09 листопада 2022 року та копією військового квитка серії [NUMBER] . Згідно із розрахунками заборгованості зі сплати аліментів, виданими Менським відділом державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 02 липня 2023 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні [NUMBER] в розмірі 10434,51 грн; станом на 01 липня 2024 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів у виконавчому провадженні [NUMBER] становить 35991,47 грн. Отже, сукупний розмір заборгованості відповідача [PERSON] зі сплати аліментів на сина [PERSON] становить 46425,98 грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Добрянської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Добрянської селищної ради №174 від 19 вересня 2024 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з огляду на те, що батько дитини не спілкується з ним, не бере участі у його вихованні, не цікавиться його здоров`ям та розвитком, матеріальної допомоги на його утримання не надає, що свідчить про те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або за забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», на думку суду, не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи з встановлених обставин у справі, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, не спілкується та не відвідує дитину, не цікавиться її життям та дошкільним навчанням, не проявляє до неї належної турботи та уваги, не бере участі у її вихованні, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання сина, що свідчить про відсутність у нього інтересу до дитини, та приходить до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено: копію Договору про надання правової допомоги №122 від 04 липня 2024 року, укладеної між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Кушнеренко та партнери», в особі старшого партнера Кушнеренка Є.Ю. ; копію акту виконаних робіт від 24 липня 2024 року за договором про надання правової допомоги; квитанцію до прибуткового ордера №222 від 04 липня 2024 року про сплату [PERSON] адвокату Кушнеренку Є.Ю. 10000 грн витрат на підставі договору про надання правової допомоги №222 від 04 липня 2024 року. Оскільки позивачем надано належні докази, які підтверджують оплату витрат на професійну правничу допомогу, відповідачем не подано до суду заперечень про стягнення витрат на правничу допомогу та заявленого розміру, то суд вважає можливим стягнути їх з відповідача на користь позивача. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Кеpуючись статтями 150-152, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 5, 12, 13, 76-81,131, 141, 200, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved