Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01.04.2013 року у розмірі 56\~902,85 грн., а також судових витрат в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.04.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, на підставі її заяви від 01.04.2013 року. При укладенні договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідачка при укладенні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 599 від 15 вересня 2023 року. Виходячи із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємці мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 12 вересня 2023 року по 12 березня 2024 року. Зазначили, що спадкоємцями, які прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON] . 31 жовтня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» направлена претензія кредитора до Првомайської державної нотаріальної контори. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 01.04.2013 року становить 56\~902,85 грн. Ухвалою суду від 24 \~ \~ \~ \~жовтня 2023 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено справу до розгляду у судове засідання з викликом сторін. Ухвалою від 23 січня 2024 року зупинено провадження по даній справі до вступу правонаступників відповідача. Ухвалою від 12 березня 2024 року було поновлено провадження по даній справі та витребувано з нотаріальної контори інформацію про правонаступників [PERSON] , призначено судове засідання на 29 травня 2024 року, проведення якого було відкладено двічі і востаннє на 30 вересня 2024 року. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року було замінено сторону первісного відповідача [PERSON] на її правонаступників [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились повторно, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, та оголошення про виклик особи, заперечень та відзиву суду не надали. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явились в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.2\~ст.43 ЦПК України\~відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ухвали суду про відкриття провадження від 24 жовтня 2023 року, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Від учасників справи не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.04.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, за яким остання користувалася кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідачка при укладенні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк умови договору виконав, надавши відповідачці кредитні кошти, а позичальниця своїх обов`язків із їх повернення не виконала, в результаті чого станом на 17.07.2023 року виникла заборгованість в сумі 56902,87 грн., з яких: 51502,87 грн. заборгованість за кредитом; 5399,98 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Правовідносини, що виникли між сторонами по кредитному договору ґрунтуються на вимогах норм ЦК України щодо зобов`язань та їх виконання. Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи не виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про наявність у неї перед Банком заборгованості в розмірі 16168,74 грн. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 599 від 15 вересня 202 3 року (а.с.98). 31 жовтня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу Первомайської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст.1281 Цивільного кодексу України, у якій просив: повідомити чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] ; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкової маси; повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком у розмірі 54880,00 грн.; надіслати інформацію стосовно звернення з заявою або про відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника (а.с. 110). Листом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.10.2023 року № 549/02-14 АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що претензія про визнання кредитором перед спадкоємцями надійшла до нотаріальної контори та 31 жовтня 2023 року зареєстрована по книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 715 та долучено до спадкової справи № 242/2023 після [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 116 зворотна сторона). 27 лютого 2024 року до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області звернулися [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері - [PERSON] (а.с.119-123). Відповідно до вказаних заяв спадкоємці були ознайомлені з положеннями ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Відповідно до статті 1216\~ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття\~ спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області із претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України 31 жовтня 2023 року. Згідно листа Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.10.2023 року № 549/02-14 АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що претензія про визнання кредитором перед спадкоємцями надійшла до нотаріальної контори та 31 жовтня 2023 року зареєстрована по книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 715 та долучено до спадкової справи № 242/2023 після [PERSON] , померлої [INFO] . Статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. У відповідності до положень ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Оскільки відповідачі у справі є єдиними спадкоємцями першої черги спадкування, які прийняли спадщину, частки їх у спадщині є рівними відповідно до ст. 1267 ЦК України. З відповіді № 815086 від 30.09.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що спадкова маса окрім іншого, складається з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 0,1 га та 0,0275 га. Очевидно, що вартість вказаної нерухомості є значно більшою за пред`явлену кредитором спадкодавця суму боргу у розмірі 56902,85 грн. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів вказану суму на користь позивача в рівних частках, тобто по 28451,43 грн. з кожного. Відповідно до ст.ст. 139, 141 ЦПК України\~з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, тобто 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved