Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

08 серпня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 15 лютого 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, часті сварки та конфлікти. З середини 2024 року шлюбні стосунки фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть, не пов`язані спільним побутом, а тому позивач просить суд розірвати шлюб. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 серпня 2024 року цивільну справу № 753/15405/24 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 15 серпня 2024 року. 26 серпня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 28 серпня року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 30 вересня 2024 року на 11:00 год. У судове засідання призначене на 30 вересня 2024 року у часники справи не з`явилися, від відповідача надійшла заява, у якій він просив суд шлюб розірвати. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд доходить наступного висновку. Встановлено, що 15 лютого 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Теофіпольського районного управління юстиції, актовий запис № 09, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу подружжя має трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 1136, серія [NUMBER] (а.с.7); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 1135, серія [NUMBER] (а.с.8); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 833, серія [NUMBER] (а.с.6); Позивач у позовній заяві, зазначає, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, збереження сім`ї є неможливим. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини перша статті 24 СК України). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, зважаючи на те, що судом встановлено, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, враховуючи те, що відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на положення зазначеної статті, прохання позивача про повернення їй дошлюбного прізвища є не вимогою, а є правом позивача, тож воно підлягає задоволенню.

Outcome: approved