Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування збитків. 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Між АТ «Страхова компанія «Країна» та ТОВ « Автоплюс» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № YA/0240318/2.1.5.01. Предметом договору були майнові інтереси ТОВ «Автоплюс», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Toyota, реєстраційний № [NUMBER] . Відповідно до умов договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 09.05.2021\~відбулась дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю транспортного\~засобу «Toyota» реєстраційний № [NUMBER] та транспортним засобом БАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок зазначено ДТП транспортним засобом були завдані механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2021 у справі № 947/15625/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У зв`язку з настанням страхового випадку АТ «Страхова компанія «Країна» здійснила страхове відшкодування у розмірі 67\~000 грн 42 коп. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу БАЗ д/н/з [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР001147704. ТДВ «СК «Гардіан» здійснило виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 35\~287 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 31\~713 грн 40 коп. (67\~000, 42 35287), яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. 1.2. Відповідач правом подачі відзиву на позов не скористався. 2.Рух справи. Позов надійшов до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 27.05.2024. Ухвалою від 31.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 26.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.08.2024, відкладено на 01.10.2024. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток; про поважність причин неявки або відкладення розгляду справи суду не заявив. 4. Фактичні обставини справи. Між АТ « Страхова компанія «Країна» та ТОВ « Автоплюс» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № YA/0240318/2.1.5.01, що підтверджується копією договору від 29.12.2020 № УА 240318, яка міститься в матеріалах справи. Предметом договору були майнові інтереси ТОВ «Автоплюс», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Toyota, реєстраційний № [NUMBER] . Відповідно до умов вищезазначеного договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 09.05.2021 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» реєстраційний № [NUMBER] та транспортним засобом БАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок зазначено ДТП транспортним засобом були завдані механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2021 у справі 947/15625/21 (провадження № 3/495/4854/21) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У зв`язку з настанням страхового випадку (вх. № 11440/21 від 11.05.2021 № 63911) та на підставі: заяви на виплату страхового відшкодування (вх. №12879/21 від 23.05.2021); копії розрахунку ремонтної калькуляцій № 63911;страхового акту № 34/63911/2.1.5.1 від 03.06.2021 АТ «Страхова компанія «Країна» здійснила страхове відшкодування у розмірі 67 000 грн 42 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 22521 від 03.06.2021. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу БАЗ д/н/з [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР001147704. ТДВ «СК «Гардіан» здійснило виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 35 287 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 31 713 грн 40 коп. (67 000, 42 35287). На підтвердження вищезазначених обставин до матеріалів справи також додано: витяг щодо полісу № АР001147704;копія претензії про виплату страхового відшкодування (вих. 13145 від 11.06.2021). 5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Положеннями п. п. 22.1 ст.22 Закону України" Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. У відповідності до вимог ст.27Закону України" Про страхування" та ст.993ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про задоволення позову. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім грн).

Outcome: approved