Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Турчинського М.І. звернулася до суду із позовною заявою до Гуляйпільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Тамара Михайлівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Гуляйпільського району Запорізької області. З метою оформлення права на спадщину позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М., однак останньою, 19.01.2024 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через непідтвердженість фактичного прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду. На протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач не встигла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України, отримання поранення внаслідок бойових дій та виїзду за межі території України для тривалого лікування від отриманого поранення та прихистку. На підставі викладеного, просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2024 позовну заяву [PERSON] , в особі представника адвоката Турчинського М.І. до Гуляйпільської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Тамара Михайлівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 28.03.2024, через підсистему «Електронний суд», від представника відповідача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, оскільки майно, що підлягає спадкуванню знаходиться за межами Гуляйпільської міської територіальної громади та відноситься до Малинівської селищної територіальної громади. 22.07.2024, через підсистему «Електронний суд», від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, де в якості відповідача зазначена Малинівська сільська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області. 22.07.2024, через підсистему «Електронний суд», від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2024, клопотання представника позивача - адвоката Турчинського М.І. про витребування доказів задоволено. Витребувано у Приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилася, від її представника, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. У підготовче засідання представник відповідача не з`явився, електронною поштою направив заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності представника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Тамара Михайлівна у підготовче засідання не з`явилася, засобом поштового зв`язку направила заяву про розгляд підготовчого засідання за її відсутності. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовче судове засідання представник відповідача не з`явився, електронною поштою направив заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності представника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, не заперечують проти задоволення позовних вимог. За таких підстав суд, у відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв`язку із визнанням позову відповідачами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 14.03.2023 №00038853699 ( а.с. 137-138), Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 14.03.2023 №00038853630 ( а.с. 135-136). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.09.2022, серія [NUMBER] . Місце смерті Україна, Запорізька обл., Пологівський р-н., с. Новозлатопіль ( а.с. 16). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, загальною площею 10,2921 га, яка розташована за адресою: Запорізька обл., Пологівський р-н. ( до адміністративного поділу Гуляйпільський р-н., Новозлатопільска сільська рада, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2321884500:07:008:0003, що підтверджується матеріалами спадкової справи. На протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач не встигла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України, отримання поранення внаслідок бойових дій та виїзду за межі території України для тривалого лікування від отриманого поранення та прихистку, що підтверджується дозволом на проживання від 18.01.2024 ( а.с. 10), довідкою до акту МСЕК від 19.07.2023, серія 12ААВ №632724 ( а.с. 21-22), випискою із медичної карти хворого №2356 гастрохірургічного відділення від 14.04.2022 ( а.с. 28) та лікарською довідкою №12 від 14.04.2022 ( а.с. 29). 03.02.2023, позивач, засобом поштового зв`язку, звернулася до Приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 132). 17.03.2024 на адресу [PERSON] , Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т.М. направила лист-повідомлення про необхідність останній особисто з`явитися до нотаріальної контори для оформлення заяви належним чином ( для засвідчення підпису нотаріусом) ( а.с. 144). 19.01.2024, через свого представника [PERSON] , позивач звернулася до Приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с. 145). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2024 №56/02-31, Приватний нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано доказів фактичного прийняття спадщини, відтак він вважається таким, що спадщину не прийняв ( пропустив строк для прийняття спадщини) ( а.с. 146). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач обґрунтовує об`єктивною неможливістю, яка полягає у тому, що на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач не встигла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України, отримання поранення внаслідок бойових дій та виїзду за межі території України для тривалого лікування від отриманого поранення. Вказані встановлені судом обставини унеможливили своєчасне, протягом шести місяців після смерті спадкодавця, звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і підтверджують поважність причин пропуску строку такого звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] . Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Так, Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті\~22,\~57,\~58,\~94\~та\~152 Конституції України);\~реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. Відповідно до ч.3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року\~визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній по 17.06.2023, було установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Однак, 19 червня 2023 року, набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», яким виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому суд визначає їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved