Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що з 22.02.2003 виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпінь Київської області між позивачем та [PERSON] , було зареєстровано шлюб. 10.10.2012 заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №1013/7542/2012 шлюб, зареєстрований 22.02.2003 року виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпінь Київської області між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. В зазначеному шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №10013/7844/2012 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 31.08.2012 року до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] . Після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , рішенням суду зобов?язано стятувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , 2009 року народження, в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . 18.07.2014 року позивач уклала шлюб, в результаті якого було змінено її прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утримані. Остання належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов?язків, постійно піклується про сина, належним чином утримує його, бере участь у його розвитку, створює належні умови проживання та виховання дитини. З самого народження дитини відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню сина, а після розлучення з 2012 року - жодного разу не навідував дитину ні за місцем проживання, ні за місцем навчання. Батько [PERSON] свідомо нехтує та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, не проявляє щонайменшої батьківської турботи щодо своє дитини. Не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, взагалі не спілкується з дитиною, не кажучи вже про обсяг спілкування, необхідний для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умови для здобуття освіти тощо. Місце проживання дітей достеменно відомо відповідачу, оскільки останній проживав з ними до серпня 2012 за адресою: [ADDRESS] , та навіть відвів старшого сина у перший клас єдиної школи в цьому населеному пункті, яка знаходиться неподалік будинку. Перешкод у спілкуванні з дітьми [PERSON] ніколи не чинила. Батько дітей знав номера телефонів дітей. Окрім того, вони мають спільних знайомих, з якими кожен окремо продовжуємо спілкуватись. Але батько не проявляє жодної зацікавленості до спільних дітей. Крім того, за весь період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, знаючи, що діти проживають на території Бучанського району Київської області, де з початку війни солдатами російської армії здійснювалися масові вбивства і знущання над цивільним населенням, [PERSON] жодного разу не подзвонив, щоб хоча б поцікавитися життям, здоров?ям чи місцезнаходженням дітей. Що вкотре підтверджує байдужість відповідача до життя сина. Старший син вже повнолітній. Що ж стосується молодшого сина, то всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. В Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №1013/7844/12, виданого Ірпінським міським судом Київської області 12.12.2012 стосовно стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі, спочатку 1/6, а з 19.05.2022 року - 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.08.2012 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, [PERSON] з моменту відкриття виконавчого провадження свідомо звільнився з офіційної роботи, щоб не сплачувати аліменти, тобто ухиляється ще й від утримання свого сина. Відповідач по справі, як батько дитини, ставиться до неї безвідповідально, життям дитини, станом її здоров?я, розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, тобто ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. За викладених обставин, позивач вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] , в зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.06.2024 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 30.07.2024 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області продовжено строк підготовчого судового провадження на тридцять днів, підготовче судове засідання відкладено, у зв`язку з тим, що питання визначені ч. 2 ст. 197 ЦПК України не могли бути розглянуті у даному підготовчому засіданні. 27.08.2024 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Оловятенко О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав підтримала, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, завчасно подала до суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення відповідно до закону. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Як достовірно встановлено у судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2003 року, який заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 жовтня 2012 року було розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області 18 липня 2014 року, позивач уклала шлюб з [PERSON] та після державно реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2024/006764177 від 10.06.2024 та №2024/006699782 від 07.06.2024. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 150 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.10.2017 заява № 2091/13, Суд наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У пунктах 47-49 справи "Савіни проти України" (заява № 39948/06 від 18.12.2008), Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Як зазначено в рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006, заява № 31111/04 у справі "Хант проти України", § 54, § 58 вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового змісту положень ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 листопада 2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 31.08.2012 до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , стягувати на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . З довідки про неотримання аліментів, виданої за підписом в.о. начальника державного виконавця Оксани Тилик від 19.12.2023 №106332 вбачається, що [PERSON] дійсно згідно з матеріалами виконавчого провадження не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 30.11.2020 по 10.12.2023, згідно виконавчого листа №1013/7844/12, виданого 12.12.2012 Ірпінським міським судом в Київської області про стягнення аліментів на утриманні дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 51405 від 30.04.2024 про наявність заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред?явлення виконавчого документу до примусового виконання, та становить станом на 01.05.2024 - 83 197,00 гривень. Постановою державного виконавця Крюківським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Перцевою В.Ю. від 07.06.2021 у ВП [NUMBER] встановлено тимчасове обмеження [PERSON] , [INFO] , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №1013/7844/12 від 12.12.2012. Відповідно до постанови державного виконавця Крюківським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Перцевою В.Ю. від 07.06.2021 у ВП [NUMBER] встановлено тимчасове обмеження [PERSON] , [INFO] , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №1013/7844/12 від 12.12.2012. Постановою державного виконавця Крюківським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Перцевою В.Ю. від 07.06.2021 у ВП [NUMBER] встановлено тимчасове обмеження [PERSON] , [INFO] , у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №1013/7844/12 від 12.12.2012. Відповідно до постанови державного виконавця Крюківським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Перцевою В.Ю. від 07.06.2021 у ВП [NUMBER] встановлено тимчасове обмеження [PERSON] , [INFO] , у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №1013/7844/12 від 12.12.2012. Згідно довідки, виданої за підписом директора Коцюбинського ліцею №1 Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області Шевченко Д.А. та класного керівника [PERSON] від 07.05.2024 вбачається, що [PERSON] , навчався в 9-Д класі Коцюбинського ліцею №1 Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області. В даному навчальному закладі останній навчається з першого класу. Навчанням дитини займається тільки мати, яка відвідує батьківські збори, контролює навчання [PERSON] , реагує на зауваження щодо сина від вчителів-предметників. Від сторони батька протягом дев`яти років ніяких звернень не надходило. Відповідно до характеристики [PERSON] , яка надана директором Коцюбинського ліцею №1 Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області [PERSON] та класним керівником [PERSON] вбачається, що [PERSON] програмний матеріал сприймає в основному на середньому і достатньому рівні. На уроках уважний, дисциплінований, завжди прийде на допомогу товаришам та вчителям. Порушень дисципліни під час навчання в школі та поза школою не допускає. Бере активну участь в громадському житті класу та школи. Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Коцюбинської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради від 18.07.2024 №131, Служба у справах дітей та сім`ї Коцюбинської селищної ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з вищезазначеного висновку, спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Коцюбинської селищної ради було встановлено, що спільний неповнолітній син сторін по справі [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] та повністю перебуває на її утриманні. Остання належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов?язків, постійно піклується про сина, бере участь у його розвитку, створює належні умови для проживання та виховання дитини, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 05.07.2024 року, дитина проживає в окремій дитячій кімнаті з усіма зручностями. Одягом та харчуванням забезпечена. Під час візиту спеціалістами Служби було проведено бесіду з неповнолітнім, який повідомив, що біологічний батько не телефонує, матеріально не допомагає, спілкування між батьком та сином немає вже багато років. Зі слів заявниці з самого народження дитини біологічний батько ухилявся від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню сина, а після розлучення з 2012 року - жодного разу не провідав дитину ні за місцем проживання, ні за місцем навчання. Життям, здоров?ям та поведінкою сина біологічний батько не цікавився та не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні, коштів на утримання та виховання дитини ніколи не надавав й не надає. Батько [PERSON] , [INFO] , свідомо нехтує та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, не проявляє щонайменшої батьківської турботи щодо своєї дитини. Не дбає про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, взагалі не спілкується з дитиною, не кажучи вже про обсяг спілкування, необхідний для його нормального самоусвідомлення, на надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Перешкод у спілкуванні з дітьми заявниця ніколи не чинила. Батько дітей знає номери телефонів дітей. Окрім того мають спільних знайомих, з якими кожен окремо продовжуємо спілкуватись. Але батько не проявляє жодної зацікавленості до спільних дітей. Крім того, за весь період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, знаючи, що діти проживають на території Бучанського району Київської області, де з початку війни солдатами російської армії здійснювалися масові вбивства і знущання над цивільним населенням, [PERSON] жодного разу не подзвонив, щоб хоча б поцікавитися життям, здоров?ям чи місцезнаходженням дітей. Що вкотре підтверджує байдужість біологічного батька до життя сина. [PERSON] офіційно працює підсобним робітником в КП «Київські теплові мережі», та самостійно забезпечує сина всім необхідним: належними умовами проживання, вихованням, навчанням, лікуванням, матеріально-побутовими умовами та належним рівнем комфорту. Мати слідкує за станом здоров?я сина, його розвитком, виховує та піклується про нього. Тим паче, що дитина постійно хворіє. У [PERSON] проблеми із зором, в тому числі астигматизм. [PERSON] неодноразово проводила курс лікування в центрі Мікрохірургії ока у м. Києві. В серпні 2024 року у дитини були виявлені проблеми з серцем (брадикардія). У даному випадку [PERSON] - батько [PERSON] свідомо нехтує своїми обов?язками щодо виховання дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться з дитиною, та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] та знає [PERSON] тривалий час. Зазначила, що відповідач по справі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні [PERSON] не приймає, до дітей не приходить. В ході спілкування з неповнолітнім [PERSON] останній повідомив свідку, що батько не вітає його з днями народження. Зазначила, що [PERSON] приїхала до міста Києва, будучи вагітною [PERSON] й народжувала його без [PERSON] . Повідомила, останній навіть не бачив дитини. Після народження [PERSON] відповідача вона не бачила. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] після одруження проживали в Бучанському районі смт. Коцюбинське, а потім проживали в місті Кременчуці. Коли позивачка була вагітною другою дитиною, то повернулась до смт. Коцюбинське. Оскільки відповідач проживав в смт. Коцюбинське, то йому відома адреса проживання сина. [PERSON] повторно зазначила, що не бачила, щоб [PERSON] приїжджав до дітей. Матеріальну допомогу він також не надає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що на даний час проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Повідом, що батька не бачив років 12. Зазначив, що [PERSON] знає адресу їх проживання, також там проживав. Свідок зазначив, що дзвонив батьку й хотів похвалитись своїми спортивними результатами на що отримував відповідь «я дуже зайнятий, передзвоню» або останній зовсім не відповідав. Протягом того часу, що [PERSON] з ним не проживає, то останній матеріально не допомагав, не цікавився його думками, щодо подальшого вступу до університету, порад по життю не надавав. До молодшого брата [PERSON] відповідач також не проявляє батьківської турботи. Він не цікавився його життям. [PERSON] не приїжджав до них, до навчального закладу не приходив. Взагалі ніякого спілкування з боку батька не було. Також у судовому засіданні була заслухана думка неповнолітнього [PERSON] , який проти позову не заперечував та зазначив, що проживає за адресою: [ADDRESS] . Батька [PERSON] він не пам`ятає, за своє життя жодного разу його не бачив. Зазначив, що він для нього юридично батько, а фактично його виховував інший чоловік. Пояснив, що [PERSON] не проявляє до нього батьківської турботи, матеріально не допомагає. З батьком поспілкуватися він не намагався, оскільки вони не знайомі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча приймав особисту участь у підготовчому судовому засіданні з розгляду справи, заперечення проти позову про позбавлення його батьківських прав не висловлював, будь - яких доказів, які б свідчили про його інтерес до дитини суду не надав. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , оскільки фактично протягом всього життя останнього не займається його вихованням, матеріально не забезпечує, не проявляє до нього батьківської уваги та турботи, то суд дійшов висновку, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Разом з тим суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved