Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до відповідача в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь (код ЄДРПОУ 03337119) за наступними реквізитами: [NUMBER] , номер рахунка: [NUMBER], код банку 320371 - заборгованість за теплову енергію за період 01.10.2016 р. до 01.03.2024 р. у сумі 13925,22 грн.; - заборгованість за абонентське обслуговування за період 01.10.2016 р по 01.03.2024р. 643,11 грн. - інфляційні втрати за період 01.04.2021 р. до 23.02.2022р. у сумі 293,06 грн.; - 3% річних за період 01.04.2021 р. до 23.02.2022р. у сумі 81,69 грн.; - суму судових витрат в сумі 2422,40 грн.; - поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачам документів у справі на загальну суму 50,00 грн.; - суму за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав (витягу) в сумі 35,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст. ст. 128, 130 ЦПК України. За таких обставин з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на це, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З`ясувавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що позивач надає відповідачу послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , на підставі особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідального наймача, що підтверджується актами про підключення житлового будинку [ADDRESS] , до системи централізованого опалення за період 2020-2024 р.р.. Внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх зобов`язань по внесенню оплати за спожиту теплову енергію за період часу з 01.10.2016 р. по 01.03.2024 р. включно в сумі 13925,22 грн., що вбачається з довідки про нарахування та сплату послуг теплопостачання за особовим рахунком № [NUMBER] . Розрахунок заборгованості повністю або частково не спростовано відповідачем. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги, в тому числі за теплову енергію, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами і доповненнями) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення також передбачено обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки. На підставі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Плата за абонентське обслуговування (граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України) входить до плати виконавцю комунальних послуг за договором. Ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги. Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог Постанови кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються позивачем споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами. Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі. Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано отримання ним послуг з теплопостачання, що надавалися позивачем, та наявності вказаної заборгованості. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року по справі № 401/710/15-ц. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачами зобов`язань по оплаті за послуги теплопостачання, що надаються позивачем. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення та з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість за теплову енергію за період 01.10.2016 р. до 01.03.2024 р. у сумі 13925,22 грн.; - заборгованість за абонентське обслуговування за період 01.10.2016 р по 01.03.2024р. 643,11 грн. - інфляційні втрати за період 01.04.2021 р. до 23.02.2022р. у сумі 293,06 грн.; - 3% річних за період 01.04.2021 р. до 23.02.2022р. у сумі 81,69 грн.; - суму судових витрат в сумі 2422,40 грн.; - поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачам документів у справі на загальну суму 50,00 грн.; - суму за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав (витягу) в сумі 35,00 грн.. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved