Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У квітні 2024р. представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку площе. 0,1005 га кадастровий номер 8000000000:75:089:001, яка розташована за адресою: [ADDRESS] визначивши, що частка [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1005 га, кадастровий номер 8000000000:75:089:001, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить частина, визначивши, що частка [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 1005 га, кадастровий номер 8000000000:75:089:001, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить частина. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] померла - [PERSON] . Спадкоємцем першої черги після її смерті є її син [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: частина земельної ділянки площею 0,1005 га, кадастровий номер 75089001, як розташована за адресою: [ADDRESS] ; частина земельної ділянки площею 0,0246 га, кадастровий номер 8000000000:75:089:0025 за адресою: [ADDRESS], 69/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; приватний житловий будинок площею 134,2 кв.м розташований за адресою: [ADDRESS] . 20.11.2020р. з метою одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивач звернувся із заявою до державного нотаріусу Дванадцятої КДНК. На підставі чого державний нотаріус відкрила спадкову справу № 1246/2020. 26.10.2023р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на майно, яке складається з: частини земельної ділянки площею 0,1005 га кадастровий номер 75089001, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та 69/100 домоволодіння за адресою [ADDRESS] ; частина земельної ділянки площею 0,0246 га, кадастровий номер 8000000000:75:089:0025 за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині - відмовлено. Отримавши вказане рішення Святошинського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили, позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку. 10.04.2024р. позивачем було отримано рішення про відмову в проведенні реєстраційної дії, оскільки не визначено частки співвласників земельної ділянки, позивач не може зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.04.2024р. прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.06.2024р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, просить розглядати справу без їх участі. Позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином , просила розглядати справу без її участі. Надала заяву в якій визнала позов. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належало на праві власності земельна ділянка площею 0,1005 га з кадастровим номером 75089001, розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.12.2020р. земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:75:089:0001 площею 0,1005 га за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2023р. визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на майно, яке складається з: частини земельної ділянки площею 0,1005 га кадастровий номер 75089001, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та 69/100 домоволодіння за адресою [ADDRESS] ; частина земельної ділянки площею 0,0246 га, кадастровий номер 8000000000:75:089:0025 за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині - відмовлено. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 10.04.2024р. № 72519890 відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Оскільки у повному рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2023 (справа № 759/4006/23) структура кадастрового номеру не відповідає вимогам пункту 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012р. № 1051, що в свою чергу не дає можливості державному реєстратору встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Крім того, заявлена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, що суперечить відомостям у поданому рішенні суду. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, враховуючи вищевикладене, право власника земельної ділянки закріплено законодавчо та для звернення до суду за вирішенням питання про виділ земельної ділянки в натурі зі спільної часткової власності не вимагає наявність спору, а вимагає наявність факту відмови у погодженні виділу часток. Відповідно до пунктів 2 та 10Розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинностіЗакону України «Про Державний земельний кадастр»державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно доЗакону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Як встановлено судом, померлій [PERSON] відповідно до державного акту належала земельна ділянка площею 0,1005 га, кадастровий номер 75089001, яка розташована за адресою: [ADDRESS] від 11.01.2000р. З витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.12.2020р. земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:75:089:0001 площею 0,1005 га за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] . Тобто з наведеного можна зробити висновок, що кадастровий номер 8000000000:75:089:0001, земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] присвоєно після 2013р. Враховуючи вищевикладене, оскільки позов є обгрунтованим та для захисту прав позивача, суд вважає за необхідне припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:089:0001 площею 0,1005 га за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved