Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтувала наступним, що 04.08.2007 між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1033. Від цього шлюбу, [INFO] народилася, [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.09.2015 шлюб між батьками позивачки було розірвано. Рішенням суду від 27.09.2017, було задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх доходів щомісячно до досягнення повноліття дитини. Матір`ю позивачки - [PERSON] було отримано виконавчий лист Деснянського районного суду м. Києва № 754/7530/17 від 09.10.2017 та подано до виконавчої служби на виконання. Деснянським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Однак, як вбачається з довідки розрахунку зі сплати аліментів від 04.02.2021 боржник сплачував аліменти не регулярно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка була погашена лише у грудні 2020. Дана обставина свідчить про неналежне виконання відповідачем по справі свого батьківського обов`язку по матеріальному утриманню доньки. У зв`язку з цим мати позивачки [PERSON] - [PERSON] зверталася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] (справа № 754/4461/21). Постановою Касаційного цивільного Суду Верховного Суду 09.11.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 75 574,03 грн. Після розірвання шлюбу між батьками позивачки [PERSON] в Деснянському районному суду м. Києва розглядалася справа про поділ майна подружжя. Відповідач намагався через суд встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] після розірвання шлюбу в період з 15.10.2015 по 20.04.2017. Даний факт йому необхідно було встановити для того, щоб поділити майно, яке було придбано матір`ю позивачки вже після розірвання шлюбу. На підтвердження даного факту [PERSON] посилався на фотографії з відпочинку, інформацію з державної прикордонної служби, сторінки з Фейсбука та покази свідків. Дійсно [PERSON] з [PERSON] та їх донькою здійснювали поїздки за кордон, однак матір змушена була це робити, оскільки дитині за станом здоров`я та рекомендацією лікарів необхідний був відпочинок в морському кліматі. Оскільки [PERSON] не надавав згоду на вивіз доньки за кордон без батька, ставив умови, що дитина зможе виїхати лише при умові, якщо поїде і він та якщо [PERSON] оплатить йому всі витрати на поїздку. Тому такі спільні поїздки були вимушені та здійснювалися лише в інтересах дитини. Відповідач для доньки став чужою людиною. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Перед повномасштабним вторгненням росії в Україну, мати позивачки разом зі своїм чоловіком [PERSON] , перебували в короткостроковому відрядженні за кордоном в Польщі. Вночі 23.02.2022 вони літаком поверталися в Україну, однак літак було розвернуто і вони повернулися назад до Польщі. 12 - річна (на той час) дитина залишилася в м. Києві без опіки матері зі своїм дідусем. Матір приклала неймовірних зусиль, через знайомих та зовсім незнайомих людей вирішила питання, щодо евакуації доньки з дідусем в безпечніше місце (на заході України), а потім в Польщу. При цьому відповідач [PERSON] , перебуваючи в м. Києві, не поцікавився де знаходиться його донька в такий важкий час, чи змогла вона виїхати з м. Києва, чи не потребує вона його батьківського піклування, підтримки та допомоги. 26.01.2018 матір позивачки [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Між Позивачкою та [PERSON] склалися дуже добрі, теплі, довірительні стосунки, як між батьком та донькою. [PERSON] турбується про дитину, забезпечує її всім необхідним. Сім`я є міцною, щасливою, [PERSON] виховується в атмосфері любові, добра, поваги, турботи. Позивач вважає, оскільки відповідач з 2017 року, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, є усі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно неї. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікуни, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. Враховуючи викладене просила суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неї - доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 02.11.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 20.11.2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву. Вважає позовну заяву позивача безпідставною та необгрунтованою. Зазначає, що після розлучення з дружиною активно приймав участь у житті дитини, допомагав фінансово, проводили разом час, стільки скільки надавала колишня дружина. З донькою гарні стосунки, дуже любимо один одного. Крім цього 19.02.2016 року укладено договір дарування квартири, комунальні платежі здійснюються і до цього часу ним. Крім цього, в 2017-18 році звертався до служби у справах дітей з заявами щодо перешкод дружини бачитись з дитиною. В 2017 році колишня дружина та її співмешканець нанесли йому тілесні ушкодження досудове слідство досі триває. Зазначає, що не ухилявся від виконання батьківських обовязків. 07.12.2023 року законним представником неповнолітньої подано відповідь на відзив в якому вказала, що відповідач [PERSON] перекручує обставини, факти викладає не правдиво, зазначає, що батько самостійно усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, та усі правові підстави для позбавлення його батьківських прав відносно доньки, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2007 року. У 2009 році у них народилась донька - позивач у справі. З 2014 року сімя фактично розпалась, відповідач ніде не працював, усі сімейні кошти витратив на себе та свою коханку. З 2014 року відповідач почав поводити себе агресивно, вчиняв фізичне насилля, яке закінчувалось викликами поліції. Дані події негативно впливали на психо-емоційний стан дитини, була вимушена звертатись до дитячих психологів за допомогою. Крім того, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року визначено місце проживання дитини з матірю. Даним рішенням суду було встановлено прихільність дитини до матері та та обставина, що мати не чинить перешкод у спілкуванні доньки з батьком. Крім того, комісією не визначався порядок зустрічей батька з дитиною, а комісією рекумендувалось звернутись до суду батьку, однак він не звертався до суду. У відповідача була заборгованість зі сплати аліментів з червня 2017 року по грудень 2020 року. Дозволи на виїзд за кордон надавав лише під умовою задоволення його вимог та завжди вимагав грошову компенсацію. Щодо дарування квартири донці - квартира була спільним майном і дану квартиру подарували разом і лише за її наполяганням, оскільки вона збиралась доводити в суді, що квартира є її особистою власністю. Після оформлення дарування квартири а ні вона, а ні донька не мають доступу до квартири та квартирою користується відповідач. Крім того, перед повномаштабним вторгненням росії вона з чоловіком перебувала у відрядженні за кордоном, та не змогли повернутись на територію України, а донька з бабусею та дідусем залишалась у Києві. Відповідач жодним чином не намагався евакуювати свою доньку, цим займався [PERSON] теперішній чоловік. Спільні фотографії відповідача та доньки зроблені ще в 2016 році. 08.12.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивачки, в до якого долучені висновок психологічного обстеження дитини в 2018 році та фотокартки позивачки в період 2018-2023 рр., позивач вважає своїм батьком теперішнього чоловіка матері,та оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, є усі правові підстави для позбавлення його батьківських прав відносно неї, а тому просить суд задовольнити її позовну заяву в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх. Позивач приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що відповідача та його матір вона не бачила вже більше семи років, вони не зізвонювались та не спілкувались. Своїм батьком вважає [PERSON] . Зі свого дитинства памятає, що відповідач був в нетверезому стані, ображав маму, були постійні сварки та бійки бажає, щоб судом було задоволено її позовну заяву. Мама не впливає та не впливала на її рішення щодо позбавлення батька батьківських прав, це її особисте бажання та свідомий вибір. Відповідач та представник відповідача у судову засіданні позовні вимоги не визнають, вважають що позбавлення батьківських прав відносно дитини не забезпечуватиме інтересів самої дитини, тому даний позов не підлягає задоволенню. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили, в той же час на адресу суду надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 25.01.2024 № 102-403, в якому вказано, що

Outcome: approved