Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач у квітні 2024 року звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини, мотивуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивача, оскільки батько дитини матеріально утримувати дочку не допомагає, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22.04.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які було одержано відповідачем 11.06.2024. Разом з тим, відповідач відзиву на позов до суду не подав. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Згідно відомостей викладених в позовній заяві дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Згідно з вимогами ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, а також те, що відповідач не скористався правом на подачу відзиву у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, саме такий розмір аліментів суд вважає доцільним до стягнення, оскільки позивачем не надано доказів, що матеріальне становище відповідача дозволяє стягувати 1/2 частки від усіх видів його заробітку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: partial