Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

У липні 2024 року позивачка [PERSON] , від імені якої діє її представниця [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 17 травня 2006 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 54. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Підставою позову у позовній заяві позивачкою вказано відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, у зв`язку з чим фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2024 року, таким чином їх сім`я фактично розпалась й існує лише формально. В судове засідання позивачка та її представниця [PERSON] не з`явилися, від представниці позивачки до суду надійшла заява відповідно до якої представниця просить розглядати справу без участі позивачки та її представниці, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] , в судове засідання, не з`явився подав до суду заяву відповідно до якої позов визнає. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: 08 липня 2024 року суд звернувся за наданням інформації про зареєстрвоане місце проживання (перебування) відповідача. 03 вересня 2024 року судом відкрито спрощене провадження у вказаній справі, судове засідання по розгляду справи призначено на 10 год. 00 хв. 24 вересня 2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони уклали шлюб 17 травня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Причина розірвання шлюбу полягає у відсутності взаєморозуміння між сторонами, розходженні поглядів на сімейні відносини та обов`язки, у зв`язку з чим фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2024 року, таким чином їх сім`я фактично розпалась й існує лише формально. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~82\~ЦПК України\~обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача.

Outcome: approved