Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 08.04.2022, який за рішенням суду 23.11.2023 розірвано. До шлюбу у сторін народилося троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 1/3 частини з усіх видів заробітку аліментів на утримання дітей. Відповідно до ухвали суду від 11.09.2024 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22.11.2023 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.03.2023); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від серії [NUMBER] 08.03.2023). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади №2024/005892548, №2024/005892525, №2024/005892421 від 21.05.2024 [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися у якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дітей в запропонованому позивачем розмірі. З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідно до положень рівнозначний обов`язок щодо утримання дітей покладається як на позивача, так і на відповідача по справі, те, що на даний час відповідач не приділяє своєї уваги для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітям, останні перебувають на утриманні позивача, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд приходить до висновку, що розумним та справедливим є стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2024 і до досягнення ними повноліття. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved