Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №8915016364 від 21.10.2020 у розмірі 58996.65 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 21.10.2020 між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та відповідачем підписано Кредитний договір №8915016364 на наступних умовах: сума кредиту 35282.00 грн, строк користування 36 місяців, загальні проценти 11.99 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2.99 % від суми кредиту. Позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений у Кредитному договорі, отже Кредитодавець свої обов`язки за договором виконав в повному обсязі. 17.12.2021 права вимоги за Кредитним договором відступлені позивачу на підставі договору факторингу №171221, на підставі вказаного договору позивач є новим кредитором відповідача. Факт передачі права вимоги відомий відповідачу. Між тим умови Кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти не повернуті у встановленні строки. Як наслідок, станом на 20.10.2023 заборгованість відповідача за Кредитним договором №8915016364 від 21.10.2020, становить 58996.65 грн. та складається з заборгованості по тілу кредиту 31966.84 грн., заборгованості по річним процентам 5729.28 грн., заборгованості по щомісячним процентам 21300.53 грн. Таким чином відповідачем було порушено умови Кредитного договору, тому у позивача наявне право вимагати повернення суми Кредиту. Представник позивача в позові просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судові засідання 11.07.2024 та 25.09.2024 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзив на позов не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.10.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір №8915016364 (а.с.28). Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «ФК «ЦФР» надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 35282.00 гривень, строк кредитування 36 місяців. Позичальник зобов1язується сплачувати проценти та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у Паспорті споживчого кредиту №5016364, який є невід`ємною частиною Договору. Всі інші умови викладені у Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020, які разом з договором складають єдиний кредитний договір. Договір підписано відповідачем у електронному вигляді цифровим підписом «FS46398699». Згідно паспорта кредиту (копія а.с.29), підписаного відповідачем у електронному вигляді цифровим підписом «FS46398699» основні умови кредитування наступні: сума кредиту 35282.00 гривень, строк кредитування 36 місяців, спосіб надання кредиту безготівковим шляхом, мета будь які законні цілі, загальні річні проценти 11.99 %від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2.99 % від суми кредиту. Крім того у паспорті передбачений порядок повернення кредиту: строк повернення 20.10.2023, сума кредиту 35282.00 грн., річні проценти 6905.41 грн., щомісячні проценти 37977.84 грн. Також у паспорті кредиту передбачено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання. На підтвердження надання відповідачу коштів та користування відповідачем коштами надано виписку по особовому рахунку за період з 21.10.2020 по 20.10.2023 (а.с.8-27). Згідно договору факторингу №171221 від 17.12.2021 між позивачем та ТОВ «ФК «ЦФР» останній передає позивачу, а позивач набуває право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, сплачуючи грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору (а.с.47-53). Згідно копії реєстру права вимоги від 17.12.2021 до Договору факторингу №171221 від 17.12.2021 (а.с.54) до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №8915016364 від 21.10.2020. На підтвердження права переходу вимоги до відповідача надано і копію акту прийому-передачі документів від 20.12.2021 до Договору факторингу №17122021 (а.с.55). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції (далі Закон), електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис, електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані, будь-яка інформація в електронній формі; засіб електронного підпису чи печатки апаратно-програмний або апаратний пристрій чи програмне забезпечення, які використовуються для створення та/або перевірки електронного підпису чи печатки. Відповідно до змісту ст. 7 Закону оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст.14 Закону електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно з загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч. 1-3ст.\~100\~ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Частиною 13\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36\~Господарського процесуального\~кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК\~України\~Кредитор у\~зобов`язанні\~може\~бути\~замінений іншою\~особою\~внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до ст.ст. 525, 526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно розрахунку заборгованості (а.с.7) по кредитному договору №8915016364 від 21.10.2020, станом на 20.10.2023 заборгованість складає 58996.65грн., та складається з заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі 31966.84грн; заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочені) у розмірі 5729.28грн.; заборгованості по щомісячних процентах (в т.ч. простроченій) у розмірі 21300.53 грн. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612\~ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. До суду на підтвердження вимог надано копію умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020, які згідно позовної заяви є невід`ємною частиною кредитного договору №8915016364. Суд не може погодитися з таким твердженням і застосувати до вказаного договору норми договору приєднання з огляду на таке. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ТОВ «ФК «ЦФР»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Ураховуючи вимоги статей 207, 1055 ЦК України кредитні договори, у тому числі які укладаються відповідно до ст.\~634 (договір приєднання), мають містити підписи сторін на всіх формулярах або інших стандартних формах, які містять умови такого договору. До цих правовідносин не можна застосувати правила договору приєднання, передбачені ч. 1 ст.\~634 ЦК України, відповідно до яких договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті кредитодавця (www.kreditmarket.ua) неодноразово змінювалися самим кредитодавцем, тобто позивач міг додати до позовної заяви витяги з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Окрім цього, Умови відповідно до вимог статей 207, 634, 1055 ЦК України мають містити підпис відповідача, оскільки законодавством установлені вимоги щодо письмової форми до всіх форм кредитних договорів, у тому числі договорів приєднання. Позивач в обґрунтування своїх вимог надав суду витяг Умов (а.с.43-46), які не містять підпису відповідача, який би свідчив про те, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився й погодився з ними, підписуючи Заяву позичальника, а також те, що Умови в подальшому не змінювались без його відома. Суд наголошує, що позивачем не надано копій примірників Умов, які відповідно до ст.\~ст.\~207, 1055 ЦК України як складові частини кредитного договору мають містити підпис відповідача. З наданих суду матеріалів убачається, що сторони уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем лише кредитного договору №8915016364 від 21.10.2020 (а.с.28) та паспорту кредиту №5016364 (а.с.29), в яких передбачено суму кредиту, відсоткову ставку, щомісячні платежі та штрафи за порушення строків сплати. На підставі викладеного суд вважає, що оскільки витяг Умов (а.с.43-46), який надано позивачем на підтвердження своїх вимог, не містять підпису відповідача, а позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач підписуючи Договір, а також те, що Умови в подальшому не змінювались без його відома, то його не можна розцінювати як частину Договору, укладеного сторонами 21.10.2020. Отже, суд відхиляє умови Договору, викладені у витягу Умов (а.с.43-46) через недостовірність таких доказів, а при вирішенні справи керується лише тими умовами Договору, які сторони узгодили шляхом підписання відповідачем\~договору (а.с.28) та паспорту кредиту (а.с.29). Вказане вище узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм статей 207, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України в аналогічній справі, викладеними в постанові від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.\~ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 58996.65 грн. Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України.

Outcome: approved