Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд зняти (припинити) обтяження, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у вигляді заборони на житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 52145227, зареєстрована 27.03.2006 року реєстратором - [PERSON] , Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області, дата виникнення заборони - 27.03.2006, № реєстру: 1-110, внутр. № 59012Е2D2СЕF232С632D та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позов обґрунтовано тим, що позивач та третя особа перебували у шлюбі, який у подальшому було розірвано. У період шлюбу сторони побудували будинок [ADDRESS] . 09.05.2006 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області було винесено рішення, за яким за [PERSON] було визнано право особистої власності на 56/100 ід. частин будинковолодіння за [ADDRESS] . Відповідно, за позивачем на праві особистої приватної власності залишено 44/100 ідеальних частин вищевказаного житлового будинку. У 2023 позивач вирішив відчужити належну йому на праві приватної власності 44/100 частин житлового будинку, під час переоформлення зазначеного будинку у приватного нотаріуса позивач дізнався, що на будинок накладено заборону на його відчуження. У ході перевірки, було встановлено, що в реєстрі заборон нерухомого майна міститься запис від 27.03.2006 за № 3017740. Позивач звернувся до правонаступника Станкозаводу Комсомолець, а саме до ПАТ «Фірма «Беверс» з приводу заборони та отримав довідку № 372 від 03.11.2023, яка підтверджує, що позивач повернув суму боргу в повному обсязі, претензій матеріального характеру не має. Наявність вищевказаного обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно порушує права позивача вільно розпоряджатись належною йому часткою житловим будинком, зокрема він позбавлений можливості у майбутньому відчужити вказане спірне нерухоме майно. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 01.07.2024 було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державна реєстрацію обтяжень проводиться, серед іншого, на підставі судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що позивач є власником 44/100 ід. частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2006, справа № 2-134/06. Відповідно до інформації про державну реєстрацію обтяжень № 52145133 від 12.10.2023, у реєстрі наявне обтяження на 44/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Заборона накладена на підставі повідомлення, серія та номер: б/н, видавник: Станкозавод Комсомолець, додаткові відомості № реєстра: 1-110, внутр. № 59012Е2D2СЕF232С632D. Згідно інформації, викладеній у довідці ПрАТ «Фірма «БЕВЕРС» № 372 від 03.11.2023 [PERSON] повернув суму боргу у повному обсязі, згідно з договором позики укладеним між ПрАТ «фірма Беверс» та [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Претензій матеріального характеру до [PERSON] у зв`язку з договором позики не має. Оскільки заборона накладена за повідомленням Станкозаводу Комсомолець, правонаступником якого є ПрАТ «Фірма «Беверс», наявність боргових зобов`язань позивача перед товариством відсутнє, внаслідок накладеного обтяження позивач не має можливості розпоряджатись своїм майном, що перешкоджає йому як власнику майна здійснювати всі повноваження власника, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. V. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved