Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

13.11.2023 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] , [INFO] , є рідним братом померлої [PERSON] , яка загинула внаслідок ДТП [INFO] . [PERSON] має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Після смерті сестри племінник позивача - [PERSON] проживає разом з ним та його родиною. Позивач та його дружина [PERSON] виховують хлопчика, ставляться до нього як до власного сина, забезпечують його, роблять з ним уроки, піклуються про стан здоров`я [PERSON] , в той час як його біологічний батько [PERSON] не має жодного діла до сина, участі у його вихованні та утриманні не бере, його не відвідує, про навчання дитини не цікавиться, до себе в гості не запрошує, вихідні з сином не проводить, на день народження та інші свята дитину не вітає, до дитячих розважальних закладів не відводить. Він навіть дитину не забезпечив шкільним приладдям та не відвів до школи, що підтверджується інформацією КЗО «Середня загальноосвітня школа №94 Дніпровської міської ради від 22.08.2023 року за вих.№366. Так як мати [PERSON] загинула, а його біологічний батько сином не цікавиться, позивач має право та бажання оформити піклування над своїм неповнолітнім племінником, що є необхідним для його виховання, навчання та подальшого життя. Позивач має власного сина - [PERSON] , [INFO] , який з самого народження проживає разом з ним та його другою дружиною [PERSON] . Різниця у віці між сином позивача [PERSON] та племінником [PERSON] становить неповних 5 місяців, вони з малого віку граються разом та добре ладять. Зараз навчаються разом, син позивача допомагає своєму братику з уроками, відволікає його від поганого настрою, вони разом відпочивають, граються в ігри і ін. Що ж стосується біологічного батька дитини - [PERSON] , то ще за життя матері [PERSON] , вони не проживали разом та не спілкувалися, тобто, таке відношення до дитини з боку його батька було з самого його народження. Позивач та його дружина [PERSON] неодноразово намагалися поспілкуватися з [PERSON] на предмет його участі у вихованні та фінансовому забезпеченні сина [PERSON] , але у нього були одні відговорки. Постійно надає обіцянки приїхати до сина, але ніколи їх не виконує, тим самим засмучує дитину, яка нещодавно втратила маму. Заявою, що посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сущенко О.В. 16.08.2023 року, зареєстрована в реєстрі за №2044, [PERSON] надав свою згоду на позбавлення його батьківських прав та обов`язків відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу щодо позбавлення його батьківських прав без його участі. Підтверджує, що прийняте ним рішення не пов`язане зі збігом тяжких для нього обставин, що спонукали б його до надання цієї згоди; умови, викладені в цій заяві, відповідають його дійсному волевиявленню, значення та правові наслідки є зрозумілими для нього. Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , як для найкращого забезпечення життя, розвитку та інтересів дитини. Ухвалою суду від 29.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. У сьогоднішнє підготовче засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представники третіх осіб у підготовче засідання не з`явилися, про день, час та місце його проведення повідомлялися належним чином, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 27.08.2024 року надали висновок органу опіки та піклування виконкому Раївської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Раївської сільської ради №170 від 12.09.2024 року. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.3 та ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому засіданні та ухвалити рішення у справі. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьком вказано - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.8). [PERSON] являється рідним племінником позивача [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 01.11.1983 року відділом РАЦС Красногвардійського району м. Дніпропетровська; свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.02.1984 року відділом РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська; свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 31.03.1992 року відділом РАЦС виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19.09.1992 року відділом РАЦС виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська; свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.11.1992 року відділом РАЦС виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 13.11.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська; заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2013 року; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.11.2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.26-33). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.05.2023 року Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.10). Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сущенко О.В., зареєстровано в реєстрі за №2044, [PERSON] , [INFO] , погоджується на позбавлення його батьківських прав та обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до інформації КЗ «Середня загальноосвітня школа №94» Дніпровської міської ради від 22.08.2023 року за вих. №366, учень 4-Б класу [PERSON] регулярно відвідує заняття в школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Тільки мати дитини спілкувалася з педагогами, які навчають сина, цікавилася шкільним життям дитини, батьківські збори відвідувала. Батько [PERSON] контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.11). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Раївської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Раївської сільської ради №170 від 12.09.2024 року, доцільним є позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч її бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дитини як складову виховання, а тому позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved