Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вона зареєстрована та тривалий час проживає з чоловіком у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . 18.01.2000 року позивачу видано ордер на право користування житловою площею у розмірі 32.5 кв.м., загальною площею 60.8 кв.м. у квартирі за адресою: [ADDRESS] . 21 березня 2023 року [PERSON] звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою «Про оформлення (передачу) у приватну спільну часткову власність квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Листом від 13 квітня 2023 року відповідачем було відмовлено у розгляді документів та приватизації житла з тих підстав, що у квартирі є перепланування, тому необхідно ввести ці перебудови в експлуатацію; є неузгодженість в статусі житла та відомостями, що містяться в ордері на житлову площу; відсутні відомості (довідка) про невикористання заявницею житлових чеків за період з 30.05.1996 року по 30.01.2002 року. Позивач з таким рішенням Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради не погоджується, вважаючи його незаконним і невмотивованим. На думку позивачки, відповідачем порушено її конституційне право на житло та на приватизацію житлового фонду, а підстави відмови є формальними і такими, що не можуть бути усунуті. Виходячи з викладеного, позивач просить суд визнати неправомірним рішення Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради у вигляді листа від 13 квітня 2023 року № 3/16-4451 про відмову [PERSON] у приватизації квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради вчинити дії, направлені на приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з позовом не погодився. Представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, де зазначено, що позивачем не надано до Департаменту необхідних документів в повному обсязі, для приватизації квартири. Не подано довідку про невикористання житлових чеків. Вимога щодо зобов`язання вчинити дії щодо приватизації є незаконною, оскільки питання приватизації житла віднесено до дискреційних повноважень Дніпровської міської ради, тому інші органи не можуть підміняти органи влади та місцевого самоврядування. З цих підстав, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] повністю. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила залишити позов [PERSON] без задоволення. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу,\~Закону України\~«Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено та убачається з матеріалів справи, що позивачу належить на праві користування квартира, загальною площею 60.8 кв.м., житловою площею 32.5 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією ордеру № 103 від 18 січня 2000 р., виданого адміністрацією профспілкового комітету ОЖКП «Південне». Ордер видано на сім`ю з двох осіб. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] уклала 22 липня 1972 року шлюб з [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї від 22.02.2023, у квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] та її чоловік [PERSON] . 21 березня 2023 року [PERSON] звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою «Про оформлення (передачу) у приватну спільну часткову власність квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що видно з копії відповідної заяви. Листом від 13 квітня 2023 року № 3/16 4451 «Про розгляд заяви», Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, повідомлено [PERSON] про те, що подані документи не відповідають законодавству, а також поданий їх неповний пакет, тому у наданні адміністративної послуги відмовлено. Підставами для відмови зазначено наступне. Так, згідно з довідкою КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 11.01.2022 № 302, в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру містяться відомості щодо самовільного переобладнання квартири [ADDRESS] , тому є необхідність введення в експлуатацію, узаконення цієї квартири. Далі, вказано, що надана копія ордеру № 103 від 18.01.2000 р. суперечить іншим поданим документам, в частині статусу займаного приміщення. Також зазначено, що відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду [PERSON] з 30.05.1996 по 30.01.2002. З цих підстав відповідачем відмовлено у розгляді документів [PERSON] щодо приватизації квартири. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. За змістом ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Згідно з п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженому наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р., №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема, ордер про надання жилої площі. Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Таким чином, право на приватизацію державного житлового фонду є конституційно закріпленою гарантією, відмова з формальних причин у реалізації даного права не допускається. Як встановлено судом, гр. [PERSON] тривалий час проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , а отже має право на приватизацію цього помешкання, оскільки ця квартира вважається її житлом у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відмовляючи в приватизації, відповідачем вказано, що в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру містяться відомості щодо самовільного переобладнання квартири [ADDRESS] , тому необхідно вводити в експлуатацію та узаконювати ці переобладнання. Суд вважає таку підставу відмови незаконною, оскільки [PERSON] не є власником вказаного приміщення, а лише правомірно користується ним. Відтак, вона не зможе узаконити ці перепланування, оскільки такі повноваження належать лише власнику. Квартира наразі перебуває у комунальній власності, проте власник не вживає заходів щодо узаконення перепланування квартири, якщо він вважає, що таке перепланування дійсно має місце. Крім того, відповідно до висновку з технічної інвентаризації від 19.04.2022, площа квартири змінилась за рахунок уточнення лінійних розмірів більш точним приладом, що не потребує введення в експлуатацію. Таким чином, посилання відповідачем у листі від 13 квітня 2023 року на необхідність узаконення переобладнання (перебудови) квартири, є протиправним. Щодо зазначення у листі від 13.04.2023 про те, що надана копія ордеру № 103 від 18.01.2000 р. суперечить іншим поданим документам, в частині статусу займаного приміщення, суд вважає таке посилання незаконним та неузгодженим. Є незрозумілим, яким чином виданий ордер № 103 від 18 січня 2000 р. суперечить іншим документам в частині статусу приміщення. При цьому ордер № 103 від 18 січня 2000 р. виданий у встановленому порядку та недійсним не визнавався, а відтак вважається чинним. Ордер виданий на житлову площу, а статус квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , увесь час не змінювався, тобто ця квартира була і є житловим приміщенням. Отже, не може бути ніякої неузгодженості між виданим ордером і статусом займаного приміщення, тому таку підставу відмови в приватизації, суд також вважає незаконною. Щодо невикористання житлових чеків, суд вказує наступне. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація житлового фонду здійснюється шляхом його відчуження на користь громадян України у спосіб безоплатної передачі їм квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв.м. на сім`ю. Згідно зі ст. 5 вищезазначеного Закону якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра. Отже, для приватизації державного житлового фонду житлові чеки вважаються використаними повністю, якщо у власність наймача і кожного члена його сім`ї безоплатно передано з державного житлового фонду загальну площу квартири (будинку) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Так само житловий чек є використаним у повному обсязі один раз, якщо його залишок після безоплатної приватизації житла, площа якого менша санітарної норми, використано для придбання частки майна державних підприємств, земельного фонду або весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого пунктом 5 статті 5 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду». Житлові чеки - це\~приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Довідка про\~невикористання житлових\~чеків для приватизації державного житлового фонду необхідна для підтвердження невикористаного повністю або частково права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В судовому засіданні було встановлено, що в Департаменті житлового господарства Дніпровської міської ради відсутня інформація про невикористання житлових чеків [PERSON] . Інші органи державної влади та органи місцевого самоврядування в м. Дніпро, не збирають, не оброблюють інформацію щодо використання чи невикористання житлових чеків. Така інформація повинна бути у місцевих адміністрацій та Дніпровської міської ради, оскільки вони здійснюють від імені громади ведення, володіння, розпорядження об`єктами комунальної власності, що можуть бути приватизовані. Проте зазначена інформація в таких суб`єктів відсутня. Таким чином, позивач не знає куди звертатись за отриманням відповідної інформації. Суд вважає, що існує певна правова невизначеність щодо отримання інформації про невикористання житлових чеків. Так, з одного боку, Дніпровська міська рада, Департамент житлового господарства завжди відмовляє у приватизації з тієї підстави, що громадянином не подана довідка про невикористання житлових чеків. З іншого боку, відсутні органи, які володіють такою інформацією, що унеможливлює її надання. Суд вважає, що оскільки [PERSON] з 2000 року проживає лише у цій квартирі, і це її єдине житло, то інформацією про невикористання житлових чеків є сам по собі факт постійного її проживання в єдиному житлі, оскільки вона не використала своє право на приватизацію. В матеріалах справи є довідка АТ «Ощадбанк», відповідно до якої надати інформацію про невикористання житлових чеків [PERSON] немає можливості у зв`язку з відсутністю списків. Водночас згідно відповіді Департаменту житлового господарства ДМР від 01.10.2024, у комп`ютерній базі департаменту відсутня інформація про передачу у власність шляхом приватизації квартир у будинку [ADDRESS] . На думку суду, [PERSON] вжито всіх заходів для надання інформації про невикористання житлових чеків, тому вона вважається такою, що не використала житловий чек для приватизації державного житлового фонду. З огляду на викладене, відповідь Департаменту житлового господарства від 13 квітня 2023 року № 3/16 4451 «Про розгляд заяви», є формальною, належним чином не вмотивованою, і такою, що не відповідає чинному законодавству. Проте така відповідь оформлена у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», тому не має ознак індивідуально правового акту, оскільки фактично відповідач навіть не прийняв документи [PERSON] до розгляду, тому цей лист не є відмовою в приватизації як владно-управлінське рішення, а є по суті листом інформаційного характеру. Таким чином, суд приходить до висновку, що такий лист оформлений з порушенням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки рішення з питань приватизації повинні прийматись у формі актів органів місцевого самоврядування (рішень, розпоряджень та інше), навіть якщо має місце відмова у приватизації, або подано неповний пакет документів. Тому визнати неправомірним такий лист відмову, суд позбавлений можливості через відсутність ознак акту органу місцевого самоврядування. Разом з тим, оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що мало місце порушення прав [PERSON] на приватизацію державного житлового фонду, суд вважає можливим частково задовольнити позов [PERSON] та зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради повторно розглянути заяву [PERSON] від 21.03.2023 року «Про оформлення (передачу) у приватну спільну часткову власність квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині рішення суду. Підсумовуючи викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial