Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд стягнути з Комунального підприємства «МІСЬКИЙ РИНОК» Коростишівської міської ради на його користь заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2022 року до липня 2023 року у розмірі 231\~069 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 01.08.2023 року до 29.02.2024 року у розмірі 136 479 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що 14.06.2022 року між ним та відповідачем КП «Міський ринок» Коростишівської міської ради укладено строковий трудовий договір контракт № 13 за яким позивач здійснював керівництво КП «Міський ринок» Коростишівської міської ради. 31.07.2023 року Коростишівська міська рада достроково припинила трудовий контракт з позивачем. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.02.2024 року розпорядження міського голови про звільнення\~ [PERSON] \~скасовано та\~зобов`язано\~відповідача поновити\~позивача \~на посаді\~директора комунального\~підприємства «Міський\~ринок» Коростишівської\~міської ради\~з 01.08.2023\~року. Дане рішення набуло законної сили та є обов`язковим для виконання. Зазначає, що має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення за період з 01.08.2023 року до 29.02.2024 року, що за 7 місяців складає 136\~479 грн. Також вказує,що за час його роботи на посаді керівника підприємства йому виплачена заробітна плата лише за червень та липень 2022 року. Тобто відповідач має заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2022 року до липня 2023 року, що з урахуванням штатних розписів за 2022 та 2023 рік становить 231\~069 грн., яку просить стягнути на свою користь. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Слівінський А.О. у судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що Коростишівська міська рада не виконала рішення суду про поновлення позивача на посаді. Заборгованість не погашено. Представник відповідача КП «МІСЬКИЙ РИНОК» Коростишівської міської ради в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направлена за адресою місцезнаходження відповідача повістка повернулася до суду з відміткою працівника пошти у рекомендованному поштовому відправленні № 06\~002\~877\~771 13 «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, свідчить про належне вручення повістки. Відзиву, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд розглянув справу без їх участі. Згідно ч.2\~ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.02.2024 року у справі №935/2913/23 залишеного без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року, визнано незаконним та скасовано розпорядження Коростишівського міського голови Кохана І.М. від 31.07.2023 року № 226-к «Про звільнення [PERSON] » та зобов`язано поновити [PERSON] на посаді директора комунального підприємства «Міський ринок» Коростишівської міської ради з 01.08.2023 року. Рішення суду\~в частині\~поновлення позивача\~ [PERSON] \~на роботі\~допущено до\~негайного виконання. Згідно наданого позивачем штатного розпису КП «Міський ринок» на 2022 рік затвердженого директором [PERSON] розмір посадового окладу директора становить 18\~918 грн. Згідно штатного розпису КП «Міський ринок» на 2023 рік затвердженого 30.12.2022 року директором [PERSON] розмір посадового окладу директора становить 19 497 грн. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Між сторонами у справі виник спір в сфері трудових правовідносин з приводу невиплати заборгованості із заробітної плати тобто несвоєчасної виплати відповідачем КП «Міський\~ринок» Коростишівської\~міської ради заробітної плати позивачу з серпня 2022 року до липня 2023 року. Також щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення за період з 01.08.2023 року(день поновлення позивача на посаді рішенням суду від 16.02.2024 року) до 29.02.2024 року (строк указаний позивачем). Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами Згідно ч. 1, 2 ст 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Положення \~статті 235 КЗпП України\~дають підстави для висновку, що оплата вимушеного прогулу має місце зокрема у разі звільнення працівника без законної підстави. Так рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.02.2024 року у справі №935/2913/23 визнано незаконним та скасовано розпорядження Коростишівського міського голови від 31.07.2023 року про звільнення позивача [PERSON] з посади та зобов`язано поновити позивача на посаді директора комунального підприємства «Міський ринок» Коростишівської міської ради з 01.08.2023 року. Таким чином за період з 01 серпня 2023 року позивач має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з підстав незаконного звільнення. При цьому суд не погоджується із вказаним позивачем кінцевим періодом для обчислення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так до періоду вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення працівника належить наступний день за днем звільнення до дати видання відповідного наказу про його поновлення. Проте будь-яких відомостей щодо виконання чи невиконання відповідачем рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.02.2024 року у справі №935/2913/23, про поновлення [PERSON] на посаді позивач не надав. Відомостей про дату звернення до виконання рішення суду від 16.02.2024 року у справі №935/2913/23 щодо поновлення позивача на роботі матеріали справи не містять. Позивачем не долучено доказів відмови КП «Міський\~ринок» Коростишівської\~міської ради у видачі наказу або розпорядження про поновлення на роботі чи дати поновлення на посаді. Представник позивача лише обмежився викладеним у заяві від 09.10.2024 року доводом про не виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді керівника КП «Міський ринок» та наявною заборгованістю, однак не підтвердив такі обставини будь-якими доказами. Втім частиною 1 ст. 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Таким чином\~за час\~затримки виконання\~рішення суду\~про поновлення\~працівника на\~роботі з\~підстав невидання\~власником (уповноваженим\~органом)\~наказу про\~поновлення працівника\~на роботі\~після проголошення\~судового рішення позивач у разі наявності такої затримки має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до дати виконання рішення суду про поновлення його на посаді у тому числі у судовому порядку, що не позбавляє його можливості зверення до суду з позовом з цих таких підстав. Відповідно до висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 позивач не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо такі вимоги не розглянуті у справі про поновлення на роботі. Тому в даному випадку з урахуванням наявних у справі матеріалів, що підтверджують період вимушеного прогулу суд дійшов до висновку, що позивач гарантовано має право на відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 16 лютого 2024 року, що є датою ухвалення рішення Коростишівського районного суду Житомирської області суду про поновлення його на посаді керівника КП «Міський ринок». Однак позивачем не доведено належними та допустимим доказами невиконання рішення суду про його поновлення на посаді директора комунального підприємства «Міський ринок» Коростишівської міської ради після 16.02.2024 року. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~6\~слистопада 1992\~року №9\~«Про практику\~розгляду судами\~трудових спорів» \~у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 8\~лютого 1995\~року №\~100 (далі - Порядок № 100). Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року\~у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 3 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених в п. 4 цього Порядку. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування\~виплат,\~що\~обчислюються\~із\~середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин,а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна(годинна)заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин),а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З наданого позивачем штатного розпису КП «Міський ринок» на 2023 рік слідує, що посадовий оклад директора КП «Міський ринок» стновить 19\~497 грн. Відповідачем вищевказана інформація не спростована, відзиву до суду не надходило контррозрахунку надано, тому суд при обрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу вважає за можливе врахувати наданий позивачем розмір його посадового окладу, як величину заробітної плати у 2023 році. Останніми\~двома місяцями\~перед звільненням\~позивача \~з посади\~директора КП\~«Міський ринок»\~ \~були травень\~2023\~року та\~ червень\~2023\~року. Розмір\~заробітної плати\~за цей\~період \~складає 38\~994\~грн.,\~ а\~кількість робочих\~днів за\~ці два\~місяці \~ 45. (23 робочі дні у травні та 22 робочі дні у червні) Таким чином розмір суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2023 року до 16.02.2024 року становить 124\~780,32 грн., згідно такого розрахунку: 38 994 грн.:45= 866,53 грн. (середньоденна заробітна плата) х 144 робочі дні. Враховуючи викладене вище та те, що позивач у зв`язку з незаконним звільненням був позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, тому він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2023 року до 16.02.2024 року, тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у розмірі 124\~780,32 грн. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати з серпня 2022 року до липня 2023 року. Відповідно до вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України, передбачено, що, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1, 2 ст. 233 КЗпП передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Судом встановлено, що 31 липня 2023 року розпорядженням Коростишівського міського голови Кохана І.М. № 226-к позивача [PERSON] звільнено із займаної посади. Позивач просить стягнути з Комунального підприємства «МІСЬКИЙ РИНОК» Коростишівської міської ради на його користь заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2022 року до липня 2023 року у розмірі 231\~069 грн. в період часу перебування сторін у трудових відносинах(до звільнення). Тобто має місце спір щодо несвоєчасної виплати відповідачем КП «Міський\~ринок» Коростишівської\~міської ради заробітної плати позивачу, заборгованість по якій, як вказує позивач, виникла ще з липня 2022 року. На підтвердження розміру заборгованості по несвоєчасній виплаті заробітної плати за період з серпня 2022 року до липня 2023 року позивачем надано лише штатні розписи КП «Міський\~ринок» Коростишівської\~міської ради за 2022 та 2023 роки, які містять відомості про посадовий оклад директора у 2022 році, який становив 18\~918 грн., а у 2023 році становив 19\~497 грн. Однак зі\~змісту наданих\~штатних розписів\~слідує,\~що вони\~встановлюють для Комунального підприємства «МІСЬКИЙ РИНОК» структуру (структурні підрозділи), штатні посади й посадові оклади працівників, проте жодним чином не вказують на наявність саме заборгованості із заробітної плати перед позивачем [PERSON] , її розмір, наявність нарахованих та невиплачених доплат чи премій. Тобто, позивачем не подано жодних доказів наявності заборгованості відповідача перед ним. Не надано даних щодо заробітку за цей період часу або ж даних щодо нарахованих при звільненні коштів. Зокрема не долучено відомостей з податкових чи пенсійних органів, що містять дані щодо нарахованих чи не нарахованих роботодавцем сум заробітної плати за вказаний позивачем період. Не надано підверджень щодо недофінасування комунального підприємтва чи відсутність надходжень на рахунки коштів на оплату заробітної плати позивачу. Таким чином позивачем не підтверджено належними та допустимим доказами існування заборгованості із несвоєчасної виплати заробітної плати Комунальним \~підприємством \~ «МІСЬКИЙ\~РИНОК» керівником якого був сам позивач. Разом із тим суд звертає увагу на те, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.(ст. 233 КЗпП України) Проте після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач просить стягнути на його користь належну йому заробітну плату з серпня 2022 року до липня 2023 року, однак до суду з цим позовом звернувся лише 06 березня 2024 року. Тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду у зв`язку із стягненням належної йому заробітної плати через наявну заборгованість. При цьому з позовом про скасування розпорядження про його звільнення та поновлення на роботі позивач звернувся також лише 08.09.2023 року, тобто повинен був бути обізнаним зокрема і про наявність заборгованості у КП "Міський ринок" перед ним щодо невиплаченої йому заробітної плати за фактично весь період його роботи на посаді директора. Відповідно до\~ст.\~234\~КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233\~цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року. Із клопотанням про поновлення строків звернення до суду про стягнення належної йому заробітної плати [PERSON] не звертався, а викладені у позові обставини не містять поважних причин пропуску строків. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь держави 1211,20 грн. судового збору від сплати яких був звільнений позивач при зверненні до суду. На підставі викладеного вище і

Outcome: partial