Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

20 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (далі - ТОВ "Коллект центр", позивач) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що 15.06.2019 між ТОВ "Інфінанс" та відповідачем було укладено договір про надання позики в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0982413535. Відповідно до умов договору позики перший фінансовий кредит транш) надається позичальнику а підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заяви-анкети, яка є невідємною чстиною договору позики. Наступні фінансові кредити надаються позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заяви-анкети, які є невідємною частиною договору. Договір позики оформлено в електронній формі, шляхом підписанні електронним підписом. Відповідно до умов оговору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частиами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн., в межах строку дії договору - 36 місяців, з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеними стороами., який визначається у кожному окремому випадку відповідно до умов договору. 14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, за яким останнє отримало право вимоги за договором позики № 0982413535. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0982413535. З огляду на те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики № 0982413535 не виконувала належним чином, станом на день формування позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 50166,32 грн, яка складається з: 3029,98 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 47136,34 грн. сума заборгованості за відсотками. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 36801,76 грн, з яких 3029,98 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 33771,78 грн. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 13.05.2024 відкрито провадженя у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадженя з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача пдала заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача. 25.09.2024 до суду надійшов відзив відповідача, в якому відповідач заперечував прот заявлених позовних вимог. В обґрунтування заперечень представник відповідача ваує на те, що відповідач дійсно отримувала кредитні уошти у розмірі 3030,00 грн. на строк 30 календарних днів, про що зазначено в анкеті-заяві, датю видачі кедиту є 15.06.2019, тобто останій день повернення кредиту є 15.07.2019. Однак, позивач звернувся до суду 20.08.2024, тобто з пропуском строку позовної давності. Просила застосувати до вимог позивача позовну давність. 26.09.2024 представник відповідача подала заяву, в якій вазує що відповідач згодна з кредитним договором, але в розумних сумах, а саме, кредит був взятий у розмірі 3030,00 грн.. Тому відповідач не заперечує проти стягненя основної суми кредиту і відсотків в такій самій смі. Також просить зменшити судові витрати за адвокатські послуги до 1000,00 грн., із стягненям судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з неявкою учсників справи в судове засідання, суд ухвалив розглянути справу за їх відсутності, за наявними у справі доказами, без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір позики №0982413535 від 15.06.2019. Відповідно до умов договору (Оферти та Акцепту Оферти) № 0982413535 від 15.06.2019 та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, що розміщені безпосередньо на сайті Позикодавця, та зі змістом яких [PERSON] була ознайомлена на момент укладення договору (Оферти та Акцепту Оферти) та була обізнана, що кредитний договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.1.6 договору, сума кредиту складає 3030,00 грн., строк користування кредитом 30 днів, зі сплатою фіксованої процентної ставки, яка визначена на рівні 1,75% за один день користування кредитом. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначажться сторонами у Додатках до договору при наданні кожного з траншів. Відсотки за користування поточним кредитом нараховуються за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту в день такого нарахування. Згідно із п.5.3 договору у разі прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом частково/або у повному обсязі, позичальник самостійно нараховує та сплачує товариству, на його вимогу, пенюу розмірі 1,75% від несвоєчасно сплаченої суми (кредиту та відсотків) за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється із врахуванням п.5 ч.1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». При оформленні вищевказаного кредитного договору відповідачем вказано номер карти № [NUMBER] на який необхідно перерахувати кредитні кошти. 27.10.2019 [PERSON] подала анкету-заяву на отримання кредиту у сумі 3030,00 грн. неспоживчі цілі, на термін 30 днів , який підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 27.10.2019 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0982413535 від 15.06.2019 та пропозиції укласти договір надання позики та надання кредиту згідно Заявки-анкети від 27.10.2019. Відповідно до умов договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідно до копії квитанції за сплату № 41841117 від 27.10.2019 року, наданої позивачем, на карту № [NUMBER] перераховано 3030, 00 грн. Згідно довідки директора ТОВ «Інфінанс», номер телефону (098-2413535) за яким [PERSON] пройшов ідентифікацію для отримання одноразового ідентифікатора для підписання договорів, належить [PERSON] . Отримання вказаної суми кредитних коштів не заперечується і самим відповідачем. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). За правилами ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Факт укладення кредитного договору шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором відповідачем не оспорюється. Після підписання електронним підписом кредитних договорів і прийняття акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариств виникли зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. За змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки позичальник [PERSON] не повернула у встановлений договором строк користування кредитом - 30 днів отримані в позику грошові кошти і не сплатила проценти за зкористування кредитними коштами, встановлені у п.1.6 Договору, у розмірі 1,75% (фіксована процентна ставка) за один календарний день, тому позичальник мав права вимагати від відповідача поверненя кредитих коштів у сумі 3030,00 грн., сплати процентів за корисуваня кредитними коштами у загальному розмірі 1590,75 грн (3030х1,75/100 х30). Нарахування первісним кредитором та наступними кредиторами процентів за фіксованої процентною ставкою у розмірі 1,75 % після закінчення строку користування кредитом, а саме з 27.11.2019 є безпідставним. Позичальник мав право нараховувати пеню, яка встановлена у п. 5.3 договору. Згідно із п.5.3 договору у разі прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом частково/або у повному обсязі, позичальник самостійно нараховує та сплачує товариству, на його вимогу, пенюу розмірі 1,75% від несвоєчасно сплаченої суми (кредиту та відсотків) за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється із врахуванням п.5 ч.1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц), в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року (справа №300/438/18). 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, за яким останнє отримало право вимоги за договором позики № 0982413535 до позичальника [PERSON] , згідно із реєстром боржників, на загальну суму заборгованості за договором 32350,04, з яких: 3029,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 47136,34 грн. - сума заборгованості за відсотками.. 10.01.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором [PERSON] № 0982413535. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/23 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект-Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в загальній сумі 50166,32 грн, з яких: 3029,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 47136,34 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, до фактора переходить право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики від 16.06.2019 на умовах, визначених цим договором. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект-Центр» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 0982413535 від 15 червня 2019 року в загальному розмірі 4620,73 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3029,98 грн та заборгованість за процентами в розмірі 1590,75 грн. Що стосується заяви відповідача щодо застосування строку позовної давності до вимог позивача суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Разом з цим, суд зауважує на тому, що з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року в Україні діяв карантин, запроваджений з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. За таких підстав заява відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача задоволенню не підлягає. Що стосується вимог позивача щодо стягнення судових витрат з відповідача, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень частини другої статті 141 ЦПК України: - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві ТОВ «Коллект Центр» зазначало, що товариство понесло у зв`язку із пред`явленням даного позову судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00грн, які просили стягнути з відповідача. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 4620,73 грн, що становить 13% від заявленої ціни позову, тому з відповідача підлягає стагненнюсудовий збів та витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір у розмірі 393,64 грн., витрати на правничу допомогу - 1690,00 грн., всього на загальну суму 2083,64 грн.

Outcome: partial