Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.10.2023 року на Сході України загинув її чоловік, після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира по [ADDRESS] . За життя чоловік заповіту не склав. У встановлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України вона втратила свого чоловіка, який трагічно загинув. Після смерті чоловіка вона залишилась сама із двома дітьми та в пригніченому стані намагалась налагодити своє звичайне життя знаючи, що вона має гарантоване законом право на спадщину, оскільки постійно проживала зі своїм чоловіком по [ADDRESS] , без реєстрації. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак будучи присутньою на попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кушка О.М. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, крім того пояснив, що позивач постійно проживала з померлим чоловіком, у них двоє дітей, після смерті чоловіка вона возила дітей на реабілітацію, а тому не встигла подати заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовних вимог не визнала з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Вальчук М.М. позовних вимог не визнала з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Крім того пояснила, що доказів постійного проживання позивача з померлим чоловіком не надано, акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства датується квітнем 2024 року, періоду постійного проживання не має, доказів лікування дітей не має. У відзиві зазначає, що жодних об`єктивних перешкод для подання заяви спадкоємцем [PERSON] для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , не було. У позовній заяві не наведено жодних поважних причин пропуску шестимісячного строку, а відтак відсутні законні підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2023 року Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.8). Згідно копії довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі м.Ланівці Кременецького району Тернопільської області, виданої 05 жовтня 2023 року Лановецьким КПпБ, [PERSON] здійснила поховання померлого [PERSON] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 05 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №154, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 березня 2011 року Виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно копії Акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 19.04.2024 року, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. На утриманні [PERSON] перебувають її малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 травня 2024 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки нею не подано документів, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини, тобто доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також вона у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.13-14). Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , виготовленого 01.03.2001 року Лановецьким БТІ, власником квартири є [PERSON] (а.с.15). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності\~причин пропуску\~строку звернення\~із заявою\~про прийняття\~спадщини повинна,\~у першу\~чергу,\~стосуватися періоду\~від моменту\~відкриття спадщини\~й до\~спливу шестимісячного\~строку,\~встановленого законом\~для її\~прийняття.\~Саме протягом\~цього періоду\~мають існувати\~об`єктивні\~та істотні\~перешкоди для\~прийняття спадщини.\~Інші періоди\~досліджуються,\~якщо ці\~перешкоди почали\~існувати протягом\~шестимісячного строку\~та тривали\~до моменту\~звернення до\~нотаріуса або\~до суду. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (Провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 21 квітня 022 року у справі № 296/12109/18. Фактично, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без важних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61- 38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20). Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», суд відмічає, що кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника. Оскільки у вітчизняному процесуальному законі відсутнє визначення розумного сумніву чи доведеності вини поза розумним сумнівом, то для належного розуміння сутності поняття поза розумним сумнівом в Україні насамперед слід керуватися практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), в якій Суд ілюструє європейський стандарт розуміння аналізованого принципу. Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі Кобець проти України. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених. Стороною позивача не надано належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Так, позивачем та її представником, як підставу пропуску строку для подання заяви, вказано пригнічений стан після смерті чоловіка та проведення реабілітації для дітей, однак жодних доказів на підтвердження даних обставин суду надано не було. Крім того, позивачем та її представником не надано і судом не здобуто жодних доказів, які б підтверджували факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Наданий Акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 19.04.2024 року лише підтверджує факт проживання позивача в [ADDRESS] станом на 19 квітня 2024 року. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed