Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.05.2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідач), який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2012 року було розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] . З моменту винесення судом рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів відповідач участі у вихованні дитини не приймав, з сином не спілкувався, та жодного разу не сплатив аліменти добровільно. Позивач наголошує, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина та не бажає їх виконувати, не вживає заходів щодо забезпечення норм моралі, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям і розвитком, а також, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно своєї неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за її відсутності. У такій письмовій заяві позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, прийняти рішення в інтересах дитини, враховуючи висновок Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило. Суд зазначає з цього приводу, що однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В даному випадку, систематичне, на протязі декількох місяців, не прибуття такої сторони у жодне судове засідання, мають всі ознаки дій, які спрямовані на затягування розгляду справи по суті. Оскільки стороні відповідача надавалась реальна можливість висловити у повному обсязі свої заперечення щодо пред`явленого до нього позову, та здійснити повну подачу всіх доказів на їх обґрунтування, і наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання вкотре не з`явився, суд, з метою уникнення надмірно тривалого судового розгляду судової справи, вважає за можливе завершити судовий розгляд шляхом ухвалення рішення за відсутності такого учасника справи. Також, враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак така сторона у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подав, суд за згодою позивача, здійснює заочний розгляд справи, що повністю відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16.05.2009 року, який рішенням Ленінським районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2012 року було розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.04.2023 року. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2012 року вирішено стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2012 року і до повноліття дитини. Матеріалами справи підтверджено, що постановою Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04.12.2012 року було відкрите виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до довідки від 01.07.2023 року за № 105760/20, яка видана Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] у період з 01.05.2019 року по 01.07.2023 року не отримувала аліментів від [PERSON] . Згідно Інформації про виконавче провадження стосовно боржника [PERSON] , останній має заборгованість по аліментам станом на 20.05.2024 року у розмірі 257 182 грн. 54 коп. та внесений до Єдиного реєстру боржників. Згідно автоматичної системи виконавчого провадження відомо, що відповідно до листа Командування Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства Оборони України від 01.03.2024 року № 765/6/2714, [PERSON] проходив службу у військовій частині [NUMBER] , але на даний час відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] № 5 від 04.01.2024 року має статус такого, який самовільно залишив військову частину. Згідно довідки сімейного лікаря [PERSON] КНП «ДЦПМСД № 3» ДМР від 16.05.2024 року нагляд за дитиною [PERSON] , [INFO] , здійснюється з 2013 року, на прийом завжди приходить мати дитини,[PERSON] , батько дитини ніколи за медичною допомогою для дитини не звертався. Згідно характеристики заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Атмосферна школа», [PERSON] , [INFO] , навчається в Атмосферній школі з грудня 2022 року, за час навчання зарекомендував себе як старанний та здібний учень, активно цікавиться та має значні досягнення у спорті. Комунікація ментора класу щодо освітніх питань навчальних досягнень відбувається з мамою [PERSON] - [PERSON] . Згідно Акту обстеження умов проживання від 10.05.2024 року, для [PERSON] , [INFO] , створені належні умови для проживання. Згідно довідки практичного психолога та соціального педагога КЗ «Дніпропетровський центр соціально - психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради № 92 від 08.07.2024 року, наданої [PERSON] на [PERSON] , [INFO] , при згадуванні батька [PERSON] у хлопчинка виникає тривожність та проінтерпретовані методи свідчать про те, що [PERSON] має неприємні спогади, пов`язані з батьком. [PERSON] повинен перебувати в режимі емоційної стабільності та в безпечному середовищі, цю потребу забезпечує родина, в якій на даний час проживає хлопчик. Згідно висновку Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 19.08.2024 року № 5/6-131, такий компетентний орган вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні саме відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання дітей, а також нездійснення ним своїх інших батьківських обов`язків то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Зважаючи на те, що відповідач, будучи батьком дитини, не цікавиться соціальним життям останнього, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачається винна поведінка відносно дитини, суд доходить висновку що відповідач свідомо нехтує батьківським обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, та приймаючи до уваги визнання відповідачем вищевказаних обставин у їх повному обсязі, суд приходить до висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved