Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки. Позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] , звернулась в суд із позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом до відповідача Вижницької міської ради, Чернівецької області, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог є Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] , [INFO] право на спадкове майно за законом в цілому, а саме на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах без вчинення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Іспас, Вижницького району Чернівецької області. Свої вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] померла, [PERSON] , яка проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання у [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧВ №0063050 втрачений. З листа-відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №29-24-0.9-3655/2-23 від 05.12.2023 року вбачається, що вартість земельної частки (паю) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ [ADDRESS] , площею 1,11 умовних кадастрових гектарів становить 1861,47 грн. Разом з [PERSON] проживала в [ADDRESS] , з 1972 року по день смерті [PERSON] . За час спільного проживання вели спільне господарство з [PERSON] , здійснювала поточні ремонтні роботи в житловому будинку, обробляла земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, постійно проводила догляд за [PERSON] . Як спадкоємець за законом прийняла спадщину, оскільки звернулася до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Мицкан Ж.І., із заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті [PERSON] . Однак не дивлячись на те, що спадщину прийняла, спору відносно спадкового майна немає, нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 липня 2023 року №89/02-31 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах без вчинення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Іспас, Вижницького району Чернівецької області, у зв`язку із тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, так як вона не є тією особою, яка б закликалася до кола спадкоємців. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку за законом чи за заповітом не має. Згідно вимог ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Вижницької міської ради не з`явився, до початку розгляду справи від відповідача Вижницької міської ради, в суд поступила письмова заява про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають. В судове засідання представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не з`явився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи без його участі. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [INFO] померла - [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00040591029 від 19.07.2023 року. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0063050, виданого головою Вижницької районної державної адміністрації О. Чепіль від 06.03.1997 року та технічною документацією зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на земельну частку (пай) Іспаської сільської ради, Вижницького району, Чернівецької області за 2003 рік. З копії оголошення в газеті «Вижницькі обрії» від 30 листопада 2023 року №48 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) ЧВ №0063050 втрачений. На підтвердження позивачкою позовних вимог надано наступні докази: Довідка №3-690, яка видана старостатом сіл Іспас, Майдан Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 14.07.2023 року з даних якого вбачається, що [PERSON] , 1966 року народження проживала в господарстві [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] , з 1972 року по день смерті [PERSON] . За час їхнього спільного проживання [PERSON] дійсно вела спільне господарство з [PERSON] , здійснювала поточні ремонтні роботи в житловому будинку, обробляла земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та проживала в житловому будинку, який належав [PERSON] . [PERSON] постійно проводила догляд за [PERSON] , на день смерті була зареєстрована та проживала з нею в одному будинку та здійснила її поховання в с.Іспас. Відповідь старостату сіл Іспас, Майдан Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької №3-877 від 12.09.2023 року з даних якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] , що підтверджується здійсненням поховання померлої, [PERSON] , проведенням текучого ремонту житлового будинку, обробітком земельної ділянки. Відповідь №3-877 старостат сіл Іспас, Майдан Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької від 12.09.2023 року з даних якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] , що підтверджується здійсненням поховання померлої, [PERSON] , проведенням текучого ремонту житлового будинку, обробітком земельної ділянки. Лист-відповідь Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №29-24-0.9-3655/2-23 від 05.12.2023 року з даних якого вбачається, що вартість земельної частки (паю) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ [ADDRESS] , площею 1,11 умовних кадастрових гектарів становить 1861,47 грн. Постанову приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Мицкан Ж. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 липня 2023 року №89/02-31 з даних якого вбачається, що приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах без вчинення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Іспас, Вижницького району Чернівецької області, у зв`язку із тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, так як вона не є тією особою, яка б закликалася до кола спадкоємців З матеріалів спадкової справи 79/2023 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] 19 липня 2023 року звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.1, 3 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до пункту 4, абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , спадкові відносини регулюються ЦК Української РСР. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 548 ЦК Української РСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно зі ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). На відміну від ЦК України, ЦК Української РСР не було передбачено інших черг спадкоємців, окрім зазначених у статтях 529 та 530 цього Кодексу, Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, за нормами чинного на час відкриття спадщини законодавства ЦК Української РСР позивачка не мала права на спадкування за законом майна померлої [PERSON] , оскільки не відносилася до кола її спадкоємців, тому не може вважатися особою, яка прийняла спадщину відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР (постанова Верховного Суду від 21 березня 2023 року в справі № 547/23/21), а тому в задоволенні позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] необхідно відмовити. Оскільки вимога щодо визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є похідною, від встановлення факту прийняття спадщини, в задоволенні вимог про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом за позивачкою [PERSON] - необхідно відмовити.

Outcome: dismissed