Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

05 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Миргородської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, мотивуючи вимоги наступним. На підставі договору дарування від 18 грудня 2002 року [PERSON] належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є відомості про обтяження вказаного будинку, а саме тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1697813; зареєстровано: 21 лютого 2005 року за № 1697813 реєстратором: Перша Миргородська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: лист, 51/1-500, 06 серпня 1999 року, Пн [PERSON] ; об`єкт обтяження: будинок, состав ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , [PERSON] ; архівна дата: 10 серпня 1999 року, № реестра 1105-6, внутр. № 4901062В29F0412А642С, комментарий: 99-31. Однак, відповідно до повідомлення Миргородського ВДВС, відомості про відкриті чи незавершені виконавчі провадження щодо позивачки у відділі державної\~виконавчої служби у Миргородському районі\~Полтавської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції відсутні, тому просила скасувати заборону, застосовану щодо її майна. В судовому засіданні [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Перша миргородська державна нотаріальна контора виконувала функції державного реєстратора, які були покладені на неї Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та при накладенні обтяження діяла в межах своїх повноважень (а.с. 15-17). Заслухавши позивачку, свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (договір дарування від 18 грудня 2002 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а.с. 9, 10). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 04 грудня 2023 року № 356955617 Першою Миргородською державною нотаріальною конторою на підставі листа приватного нотаріуса Явтух Г.І. 51/1-500 від 06 серпня 1999 року на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження у виді заборони, яке зареєстроване 21 лютого 2005 року за реєстраційним номером обтяження 1697813; власниками майна зазначені [PERSON] , [PERSON] . В додаткових даних вказана архівна дата: 10 серпня 1999 року, № реестра 1105-6, внутр. № 4901062В29F0412А642С, комментарий: 99-31. Відповідно до\~повідомлення відділу\~державної виконавчої\~служби у Миргородському районі\~Полтавської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиціївід 22\~липня 2024\~року відомості про відкриті чи незавершені виконавчі провадження щодо позивачки у відділі відсутні (а.с. 6). Свідок [PERSON] пояснив, що купував будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , їх частки складали по 1/2. Пізніше він викупив частку [PERSON] і як власник усього будинку 18 грудня 2002 року подарував його [PERSON] . При оформленні договору дарування про існування арешту нотаріус їм не повідомляв. Суд зазначає, що під час реєстрації 21 лютого 2005 року обтяження будинку за адресою:[ADDRESS] , нотаріус як на підставу обтяження послався на лист від 06 серпня 1999 року. В 1999 році власниками вказаного будинку були [PERSON] , [PERSON] (а не [PERSON] , як вказано в Інформації з Державного реєстру). Договір дарування житлового будинку та земельної ділянки від 18 грудня 2002 року посвідчено приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Явтухом Г.І. Нотаріусом встановлено належність відчужуваного житлового будинку та земельної ділянки [PERSON] , відомості про наявність обтяжень щодо вказаного майна під час посвідчення договору були відсутні. Свідок [PERSON] зазначив, що будь-які підстави для накладення арешту на його майно під час володіння ним будинком [ADDRESS] були відсутні, про накладення обтяження на його будинок йому не було відомо. Таким чином, арешт, накладений на майно позивачки, на підставі листа від 06 серпня 1999 року, до отримання нею права власності на вказаний у позові будинок, порушує її право власності. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено і в ч. 1 ст.\~321\~ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.\~391\~цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином,\~обтяження нерухомого\~майна, належного позивачці, порушує її право на розпорядження своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивачка заявила клопотання про залишення на нею судових витрат, суд,

Outcome: approved