Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в особі свого представника\~адвоката Гринишина Є.В., звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить: 1) Скасувати арешт всього майна боржника [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , накладеного Постановою відділу державної виконавчої служби Червонозаводського районного управління юстиції від 20 жовтня 2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА № 079845, (знятого з оригіналу серії АА № 969317) та виключити відповідні записи із реєстру, 2) Скасувати арешт всього майна боржника [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , накладеного Постановою Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 15 червня 2006 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА № 178891, (знятого з оригіналу серії АА № 937076) та виключити відповідні записи із реєстру, 3) Скасувати арешт всього майна боржника [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , накладеного Постановою Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 09 листопада 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АК № 930050, (знятого з оригіналу серії АА № 935350) та виключити відповідні записи із реєстру. В обґрунтування заявленого позову, вказував, що [INFO] помер її батько [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про смерть, серії та номеру [NUMBER] , актовий запис 15942, яке було видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. \~ \~ \~ \~За життя він змінював прізвище, так 02 березня 2006 року у зв`язку з розірванням шлюбу, між [PERSON] та [PERSON] , - [PERSON] [INFO] , змінив прізвище на [PERSON] , про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00008661175 від 01 листопада 2011 року. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа у Другій Харківській міській нотаріальній конторі СМУ МЮ та дочці [PERSON] [PERSON] на підставі Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 січня 2024 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, оскільки у реєстрі речових прав наявні вказані обтяження частини квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Згідно довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна від 23 листопада 2023 року за номером № 114035 у матеріалах інвентаризаційної справи наявні вказані вище Постанови про накладення арешту на майно боржника, в тому числі частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що перешкоджає [PERSON] , [INFO] , в оформленні прав на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що виконавчі провадження, на підставі яких було накладено вказані вище арешти всього майна, завершені, будь-які вимоги стягувача у цих провадженнях протягом більше 10 років відсутні, наявність арешту є невиправданим, а тому позивачка звернулась до суду із цим позовом, оскільки самостійне звернення представника позивачки до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не призвело до усунення порушення її прав. Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року закрито підготовче засідання у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкрите судове засідання. Представник позивача [PERSON] адвокат Гринишин Є.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Основ`янсько-Слобідського відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Постановою відділу державної виконавчої служби Червонозаводського районного управління юстиції від 20 жовтня 2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА № 079845, (знятого з оригіналу серії АА № 969317) було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , 1970 року народження, який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Постановою Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 15 червня 2006 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА № 178891, (знятого з оригіналу серії АА № 937076) було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Постановою Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 09 листопада 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АК № 930050, (знятого з оригіналу серії АА № 935350) було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] [INFO] , змінив прізвище на [PERSON] , про що свідчить долучений позивачем до матеріалів справи Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00008661175 від 01 листопада 2011 року. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить наявна у справі копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 15942, щ було видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа у Другій Харківській міській нотаріальній конторі СМУ МЮ та дочці [PERSON] [PERSON] на підставі Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 січня 2024 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, оскільки у реєстрі речових прав наявні вказані вище обтяження частини квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Згідно довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна від 23 листопада 2023 року за номером № 114035 у матеріалах інвентаризаційної справи наявні вказані вище Постанови про накладення арешту на майно боржника, в тому числі частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що перешкоджає [PERSON] , [INFO] , в оформленні прав на спадкове майно. Постановою від 12 січня 2024 року [PERSON] . Державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори за № 43/02-31/П [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки на майно було накладено арешт, що передбачено підпунктом 4.17 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Крім того, із Довідки № 1140635 від 23 листопада 2023 року, виданої за заявою [PERSON] на підставі запиту Другої Харківської міської державної нотаріальної контори, вбачається, що у паперових носіях станом на 31 грудня 2013 року міститься інформація про 3 арешти, зняти які з нерухомого майна просить позивачка. Представник позивача адвокат Гринишин Є.В. звертався 16 січня 2024 року до АТ КБ «Приватбанк» із адвокатським запитом № 011601202, у якому просив повідомити чи наявна у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] станом на дату відповіді яка-небудь заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк», а якщо так просив надати інформацію про її розмір та надати детальний розрахунок заборгованості, в тому числі із посиланням на рішення суду, яким стягнуто зазначену заборгованість за життя спадкодавця. В разі ж відсутності заборгованості просив надати відповідну довідку про її відсутність. 23 січня 2024 року на електронну пошту адвоката було надано відповідь № 20.1.0.0.7/-240123/53627, із якої вбачається, що надати цю інформацію не можуть через банківську таємницю. Крім того, 16 січня 2024 року адвокат Гринишин Є.В. звертався до Основ`янсько-Слобідського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ із адвокатським запитом № 0216012024, у якому просив повідомити чи перебувають у Основ`янсько-Слобідському ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) будь-якої заборгованості та/або інші виконавчі провадження, де боржником є вказана особа. Окремо прошу Вас повідомити хто є стягувачем у виконавчих провадженнях в рамках яких було винесено постанови про арешт майна боржника накладено арешт на майно боржника [PERSON] , а саме Постанову ВДВС Червонозаводського районного управління юстиції від 20 жовтня 2003 року, серія АА № 079845; Постанову Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 червня 2007 року, серія АА № 178891 та Постанову Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 листопада 2010 року серія АК № 930050 та надати копії Постанов про відкриття вказаних ВП і про їх завершення. 17 січня 2024 року було отримано відповідь № 10958, із якої вбачається, що надати інформацію відділ виконавчої служби не може, оскільки [PERSON] не є стороною виконавчого провадження. 16 лютого 2024 року адвокатом Гринишин Є.В. на адресу Основ`янсько-Слобідського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ було направлено заяву про скасування арештів, накладених в межах виконавчих проваджень, у якій він просив скасувати арешти, що були накладені згідно Постанови ВДВС Червонозаводського районного управління юстиції від 20 жовтня 2003 року, серія АА № 079845; Постанови Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 червня 2007 року, серія АА № 178891 та Постанови Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 листопада 2010 року серія АК № 930050. Станом на дату звернення позивача із позовом до суду цим позовом відповідь на цю заяву не надана, арешти не скасовані, що перешкоджає [PERSON] у оформленні прав та спадкове майно, а тому остання звернулась до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч.1\~ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Частинами 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Загальний порядок звернення стягнення на заставне майно унормовано ст. 51 Закону та містить в собі вичерпний перелік обставин задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Так, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Проте, в даному випадку такі підстави відсутні. Крім того, позивач не був стороною виконавчого провадження, і тому не мав права знайомитись з відповідними матеріалами, які в ньому містяться, що вказує на неможливість скасування арешту інакше, ніж у спосіб звернення до суду із цим позовом. Отже, в спірному виконавчому провадженні державний виконавець повинен був вчинити дії, що передбачені частиною першою ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.Проте державний виконавець вказані дії не вчинив, чим порушив право позивачки на отримання майна у спадщину. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» - Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч.2\~ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах та у способи, що передбачені\~Конституцією України\~та законами України. З аналізу вказаних вище норм права слід дійти висновку, що для спорів про зняття арешту з майна, яке особа (не боржник у виконавчому провадженні) вважає своїм, встановлено певний порядок судового вирішення. ЦПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних і земельних відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ч. 1 ст. 15 цього Кодексу). Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Згідно з ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Таким чином, спір, який виник між позивачами та органом державної виконавчої служби (у тому числі із її посадовими і службовими особами), з приводу зняття арешту з нерухомого майна не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства. До такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року у справі № 815/615/16-ц (провадження № 11-1037апп18). Аналогічний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц (провадження № 14-299цс18). Відповідно до пункту другого Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що\~відповідачем\~у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту\~є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно\~у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17). У правовому висновку ВС в справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22), що був викладений у Постанові від 13 липня 2022 року зазначено, що за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, висновок суду апеляційної інстанції про визнання бездіяльності виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим. Викладені у цій постанові мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19). Суд погоджується із тим, що протягом тривалого часу, а саме протягом більше 10 років, відсутнє виконавче провадження про стягнення з [PERSON] суми боргу, що вказує на відсутність претензій з боку кредитора, а тому за таких умов арешт майна боржника є нічим не виправданим та безпідставним. Державний виконавець, завершуючи виконавчі провадження, у яких було накладено арешти на майно [PERSON] , був зобов`язаний вжити заходів, передбачених статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, скасувати арешти, інші заходи забезпечення виконання виконавчого документу, чого ним зроблено не було та протягом тривалого часу майно було арештоване за відсутності будь-яких претензій з боку відповідача. Вказані арешти майна перешкоджають позивачці в оформленні спадкових прав після смерті батька, що вказує на обґрунтованість позовних вимог. Доказів протилежного у судовому засіданні судом не встановлено та в матеріалах справи таких не міститься, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 2\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~(в редакції Закону 1999р., який діяв на час повернення виконавчого листа) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із\~ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»\~(в редакції Закону від 2016 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Частиною четвертою\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено підстави, за якими зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини здійснюється у відкритому виконавчому провадженні. Відповідно до ч. 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тож у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.\~26,\~27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~передбачено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої\~статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього\~Закону\~та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої\~статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої\~статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до вимогст. 41 Конституції Українита ч.1\~ст. 321ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч.1, 2ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1ст. 328ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на\~підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи, що виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на майно [PERSON] , наразі завершені, позивач як спадкоємець [PERSON] має право на оформлення спащини, але наявність обтяжень перешкоджає позивачеві\~реалізувати свої права, передбачені\~ст. 319 ЦК України. В частині позовних вимог про виключення відповідних записів з реєстру, суд приходить до наступного. Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за якими зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини здійснюється у відкритому виконавчому провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тож у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині про виключення відповідних записів з реєстру необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial