Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 30.08.2023 (надійшла до суду 08.09.2023), в якій просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2016 у справі №214/4440/16-ц, на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що сторони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі з 27.03.2009, від якого мають двох спільних дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.05.2019 у справі №214/6986/18, шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю [PERSON] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2016 у справі №214/4440/16-ц за позовом [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей по частці від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, на кожну дитину окремо, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 05.11.2018 та 06.11.2018 державним виконавцем Довгинцівського відділу ДМВС м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавчі провадження №№57595204, 57597293. Загалом, за двома виконавчими провадженнями з позивача утримуються аліменти у розмірі 50% від його заробітку, а тому він вважає, що у даному випадку наявність законні та обґрунтовані підстави для приведення аліментних платежів на двох дітей до встановленого законом рівня - 1/3 частки від доходу платника аліментів замість визначеної за рішенням суду 1/2 частки від доходу, що обумовило його звернення до суду. Додатково зауважив, що наразі обставини в його житті змінились таким чином, що він не взмозі сплачувати аліменти на утримання дітей у раніше визначеному розмірі. До того ж місце його роботи змінилось, а розмір доходів зменшився, у зв`язку з чим сплата аліментів в раніше визначеному розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище. Ухвалою суду від 11.10.2023 (головуючий суддя Прасолов В.М.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.21). У зв`язку зі звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолова В.М. у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №448 від 22.04.2024 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І. Ухвалою суду від 25.04.2024 цивільну справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, адвокат Гайдаш Є.В., діючи в інтересах відповідача [PERSON] , подав відзив на позов. Свої заперечення по суті пред`явлених [PERSON] вимог мотивував тим, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення майнового становища після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а також, що наразі він не взмозі виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Представник зауважив, що [PERSON] працездатний, має стабільний дохід, задовільний стан здоров`я, а тому за відсутності доказів, які б в розумінні ст.192 СК України визначали наявність підстав для зменшення розміру аліментів, зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі, раніше присудженому судом, який не є завищеним та економічно обґрунтованим. Усі наведені позивачем доводи за відсутності доказів на їх підтвердження, на думку представника відповідача, не є істотними та достатніми для зменшення розміру аліментів. Позаяк, безпідставне зменшення розміру аліментів буде несправедливим та порушуватиме права та інтереси дітей, що є неприпустимим. Позивач [PERSON] про свою участь в судовому засіданні не заявив, будучи неодноразово повідомленим належним чином. Правом на подання відповіді на відзив не скористався. Зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, а також з урахуванням категорії справи, тривалості її перебування на розгляді у суді, суд вважає за можливе ухвалити рішення за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гайдаш Є.В. просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував та підтримав позицію, викладену у відзиві. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/поновлення провадження у справі не вживались. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 27.03.2009 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №128. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.05.2019 у справі №214/6986/18, яке набрало законної сили 18.06.2019, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що слідує зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04.08.2009 та серії [NUMBER] від 27.01.2015 відповідно. Сторонами визнаний той факт, що після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю [PERSON] . Наявності спору про місце проживання дітей судом не встановлено. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2016 у справі №214/4440/16-ц за позовом [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання дітей - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2016 - на кожну дитину окремо. Тобто, загальний розмір аліментів складає 1/2 частку від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . Зі змісту судового рішення слідує, що [PERSON] брав участь у розгляді справи судом, був обізнаний з розміром присуджених аліментів, з яким фактично погодився, оскільки не зважаючи на незгоду із заявленими вимогами, судове рішення в апеляційному порядку не оскаржував. На виконання судового рішення 2.209.2016 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчі листи, які стягувачем [PERSON] пред`явлено для примусового виконання. Постановами державного виконавця Довгинцівського відділу ДМВС м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05.11.2018 та від 06.11.2018 відкрито виконавчі провадження №57595204, №57597293 з примусового виконання виконавчих листів. Як слідує з актуальної інформації про виконавчі провадження з Автоматизованої системи виконавчих проваджень за посиланням в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors, виконавчі провадження №57595204, №57597293 є діючими, стягнення аліментів з [PERSON] продовжується у розмірі, початково присудженому судом. У зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів, постановою державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 31.05.2021 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] . Постанова є чинною. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на те, що обставини в його житті змінились таким чином, що він не взмозі сплачувати аліменти на утримання дітей у раніше визначеному розмірі. До того ж місце його роботи змінилось, а розмір доходів зменшився, у зв`язку з чим сплата аліментів в раніше визначеному розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище. Загалом, за двома виконавчими провадженнями з позивача утримуються аліменти у розмірі 50% від його заробітку, а тому він вважає, що у даному випадку наявні законні та обґрунтовані підстави для приведення аліментних платежів на двох дітей до встановленого законом рівня - 1/3 частки від доходу платника аліментів замість визначеної за рішенням суду 1/2 частки від доходу. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як слідує зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного судовим рішенням розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3. При цього, з аналізу ст.192 СК України вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст.182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності зменшення попередньо визначеного розміру відповідно до ст.182 СК України суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов`язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судовим розглядом встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання їх двох дітей, будь-які зміни у сімейному становищі чи стані здоров`я позивача не відбулись, адже відповідних доказів, які б про це свідчили, позивач суду не надав. Єдина вказана позивачем підстава перегляду розміру аліментів - погіршення фінансового становища [PERSON] у порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Із наявної у матеріалах справи довідки від 09.08.2023 №Т0000000024 слідує, що [PERSON] з 12.05.2022 працює у ТОВ «ТОХНООПТТОРГ-ТРЕЙД» та обіймає посаду завідувача складу. Сукупний розмір його доходу за період з 01.02.2023 до 31.07.2023 склав 81 306 грн. 75 коп. Розмір його щомісячної заробітної плати є відносно стабільним та за наданими позивачем доказами тенденції до його зменшення не виявлено. Відтак, посилання позивача на погіршення його фінансового становища з огляду на обсяг наявних аліментних зобов`язань в сукупності суд не приймає до уваги, оскільки вони не є доведеними відповідними доказами, а ґрунтуються виключно на його словах, в той час як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів, які б свідчили про зміну позивачем місця роботи, падіння рівня доходів, останній суду не надав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як визначено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізом наведених позивачем обставин, наданих доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність в його житті будь-яких істотних змін та виникнення обставин, які б відповідно до ст.ст.182, 192 СК України визначали доцільність зменшення попередньо визначеного судом розміру аліментів на утримання дітей, і таке зменшення не призведе до порушення дисбалансу у даних правовідносинах чи обмеження майнових прав та інтересів дітей. Саме лише посилання позивача на те, що аліментів у розмірі 1/3 частини від його доходу буде цілком достатнім для утримання двох дітей, не може слугувати достатньою підставою для задоволення позову та зменшення розміру аліментів. Всупереч ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України позивачем також не надано доказів, які б свідчили про наявність у нього кредитних чи інших боргових зобов`язань, погіршення рівня доходів у співвідношенні з минулими роками, а відтак свідчили про його скрутне матеріальне становище. Будь-яких обставин, які були б юридично значимими та виникли вже після ухвалення рішення по стягнення аліментів на користь [PERSON] , судом не встановлено, а позивачем не доведено. Сама лише наявність заборгованості по сплаті аліментів за відсутності інших обставин, які б виправдовували позивача в допущенні її виникнення, не можуть слугувати за підставу для зменшення аліментів. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Приходячи до такого висновку, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Питання належного виховання дітей, досягнення порозуміння між батьками і дітьми, відповідальності батьків за неналежне виконання батьківських обов`язків завжди є важливими й актуальними. Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того, проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за дітьми є рівним для обох з них. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд бере до уваги відмову у задоволенні позовних вимог, а тому правові підстави відшкодування понесених позивачем судових витрат у справі шляхом їх стягнення з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed