Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

16 вересня 2024 року адвокат Розумовський О.А., діючи в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області з заявою про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу понесених позивачем під час розгляду справи. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням суду від 11 вересня 2024 року по справі №477/2550/23 позов [PERSON] задоволено та стягнуто з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду кошти у розмірі 324800 (триста двадцять чотири тисячі вісімсот) гривень, а також витрати пов`язані з наданням йому юридичної (правової) допомоги в кримінальному провадженні у розмірі 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) гривень. Оскільки питання щодо відшкодування вартості судових витрат, понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу під час розгляду цивільної справи, по суті не вирішувалось, тому [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, у якій просив відшкодувати [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з розглядом вищевказаної справи у розмірі 32 500 гривень 00 копійок. Питання щодо ухвалення додаткового рішення з метою розподілу судових витрат судом призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено сторони. 24 вересня 2024 року до суду надійшли заперечення представника Державної казначейської служби України, який просив у задоволенні заяви [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що позивачем документально не підтверджено витрати на правову допомогу та не надано розрахунок таких витрат, тому підстав для задоволення заяви немає. У судове засідання по розгляду заяви адвоката Разумовського Олексія Артуровича, подану в інтересах [PERSON] про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу понесених позивачем під час розгляду справи, сторони не з`явилися. Враховуючи, що за приписами частини четвертої статті 274 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає можливим розглянути питання про ухвалення додаткового рішення за відсутності сторін у справі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали поданої [PERSON] заяви з додатками, матеріали цивільної справи №477/2550/23 за позовом [PERSON] до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Миколаївської обласної прокуратури, треті особи: відділення поліції №2 Миколаївського районного управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Окружна прокуратура міста Миколаєва про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат на користь [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали доказі і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми/ присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що 25 вересня 2023 року [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Миколаївської обласної прокуратури, треті особи: відділення поліції №2 Миколаївського районного управління Головного управління національної поліції в Миколаївській області, Окружна прокуратура міста Миколаєва з позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, у якому, просив стягнути на користь позивача спричинену йому моральну шкоду, а також витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в загальному розмірі 357023 гривень за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2024 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду кошти у розмірі 324 800 (триста двадцять чотири тисячі вісімсот) гривень, а також витрати пов`язані з наданням йому юридичної (правової) допомоги в кримінальному провадженні у розмірі 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) гривень. За змістом позовної заяви [PERSON] вбачається, що при зверненні до суду з позовом, останній вказував, що остаточний розрахунок судових витрат, які ним понесено у зв`язку з розглядом цієї справи буде надано пізніше. Відповідно до протоколу судового засідання від 11 вересня 2024 року представник позивача під час розгляду справи вказував, що відповідно до положення частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які [PERSON] поніс у зв`язку з розглядом справи, буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 16 вересня 2024 року представником позивача [PERSON] подано заяву у якій останній просив вирішити питання про розподіл судових витрат, долучивши до своєї заяви договір про надання професійної правничої допомоги від 19 вересня 2023 року, додаткову угоду до цього договору від 19 вересня 2023 року, акт приймання-передачі від 14 вересня 2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 14 вересня 2024 року. За викладеного вбачається, що [PERSON] дотримано порядок та строки визначені статтею 141 ЦПК України, в частині подання доказів, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи. З урахуванням наданих позивачем доказів у підтвердження понесених судових витрат, оцінивши обставини, викладені в запереченнях представника Державної казначейської служби України, суд враховує таке. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено частиною четвертою статті 62 ЦПК України. Поняття терміну адвокат визначене пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Положенням частини першої та четвертої статті 17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному вебсайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи. Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені статтею 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до статті 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною третьою статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина восьма статті 141 ЦПК України вказує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За аналізом вищенаведених норм процесуального права вбачається, що ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат: І) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в Постанові від 10 червня 2021 року по справі №820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З наданих [PERSON] доказів вбачається, що останній є адвокатом на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК №847 від 03 серпня 2018 року, виданого Радою адвокатів Миколаївської області. 19 вересня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Разумовським О.А. укладено договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якої [PERSON] уповноважив останнього на вчинення дій пов`язаних зі складанням процесуальних документів, їх подачею та здійсненням таких дії, для захисту його інтересів. Цього ж дня, 19 вересня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Разумовським О.А. укладено додаткову угоду до Договору про надання професійної правничої допомоги від 19 вересня 2023 року, відповідно до якої сторонами узгоджено розмір оплати коштів за годину надання правничої допомоги, який складає 1500 гривень за годину надання правничої допомоги окрім участі адвоката у судовому засіданні, яка окремо становить 2000 гривень. Пунктом 1 додаткової угоди визначено, що правнича допомога стосується захисту законних прав та інтересів [PERSON] у Жовтневому районному суді Миколаївської області та Миколаївському апеляційному суді з приводу розгляду позовних вимог пов`язаних із відшкодуванням шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування. За актом приймання-передачі від 14 вересня 2024 року сторонами узгоджено обсяг та кількість наданих адвокатом годин правової допомоги та погоджено розрахунок наданих послуг, загальний розмір яких становить 20 годин 40 хв., на загальну суму 32500 гривень. За квитанцією до прибуткового касового ордеру №01-14/09/24 від 14 вересня 2024 року вбачається, що [PERSON] сплатила в інтересах свого сина [PERSON] кошти за надання правничої допомоги згідно договору від 19 вересня 2023 року в узгодженому раніше сторонами розмірі. Так, заявляючи до стягнення суми витрат у розмірі 32500 гривень, представник позивача посилалася на складання низки заяв по суті спору, зокрема позовної заяви, клопотання, відповіді на відзив, тощо, а також прийняття участі в судових засіданнях. Аналізом матеріалів цивільної справи №477/2550/23 за позовом [PERSON] до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Миколаївської обласної прокуратури, треті особи: відділення поліції №2 Миколаївського районного управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Окружна прокуратура міста Миколаєва про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, судом встановлено, що дійсно, під час розгляду справи, представником позивача подавались до суду перелічені в акті приймання-передачі від 14 вересня 2024 року процесуальні документи, а представник позивача брав безпосередню участь у судових засіданнях. За вказаного, суд вважає, що заявлена представником позивача до стягнення з позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32500 грн є пропорційною ціні позову, а також обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). При розгляді даної заяви суд враховує тривалість перебування справи в провадженні суду, співмірність із складністю справи та виконаними адвокатом відповідача роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом відповідача на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін. Доводи представника Державної казначейської служби України, що зазначені ним в обґрунтування своїх заперечень у поданій до суду заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються дослідженими судом доказами. Виходячи з наведеного, враховуючи що судом при ухваленні рішення від 11 вересня 2024 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно статті 141ЦПК України не вирішувалось, вимога представника позивача про стягнення з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь [PERSON] витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 32500 гривень належною та обґрунтованою.

Outcome: approved