Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

10 липня 2024 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» про стягнення заборгованості з орендної плати за землю за 2023 рік в сумі 11200,71 гривень та судових витрат по сплаті судового збору і витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору купівлі - продажу від 08.06.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Сахаровою Л.І., укладеного між позивачем [PERSON] та [PERSON] , позивач став власником земельної ділянки площею 2,1799 га кадастровий номер 5325780800:00:002:0181, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великоперевізького старостинського округу Миргородського району Полтавської області та перебуває в оренді у відповідача, згідно договору оренди землі без номера від 15.06.2018 року. 01.07.2023 року. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду договору оренди землі від 15.06.2018 року, якою внесені зміни щодо власника земельної ділянки, яким став позивач [PERSON] .. В супереч умовам договору оренди землі відповідач не виплатив позивачу орендну плату за землю за 2023 рік, розмір якої, на момент подачі позовної заяви, становив 11200,71 гривень. Вищевказана поведінка відповідача спонукала позивач звернутись за захистом свої прав до суду. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними матеріалами. 06 серпня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому, не заперечуючи проти наявності орендних відносин між сторонами, відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що орендна плата нарахована на підставі проіндексованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки при тому, що здіснення такої індексації не передбачено умовами договору та додаткових угод. Також відповідач зазначив, що позивач має отримати орендну плату в розмірі 9016,71 гривень., а не у розмірі 11200,71 грн., як вказано в позовній заяві, оскільки на відповідача як на податкового агента покладається обов`язок нарахування та перерахування податків та зборів, які нараховуються на оренду плату за землю (ПДФО та військовий збір). 02.09.2024 року до суду від представника позивача - адвоката Коморної О.В. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в часті стягнення орендної плати з 11200,71 гривень до 9016,71 гривень. Дослідивши наявні в його розпорядженні матеріали справи, суд встановив наступі факти та правовідносини, які їх супроводжують. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 08.06.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Сахаровою Л.І., укладеного між позивачем [PERSON] та [PERSON] , позивач став власником земельної ділянки площею 2,1799 га кадастровий номер 5325780800:00:002:0181, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великоперевізького старостинського округу Миргородського району Полтавської області та перебуває в оренді у відповідача, згідно договору оренди землі без номера від 15.06.2018 року. 01.07.2023 року. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду договору оренди землі від 15.06.2018 року, якою внесені зміни щодо власника земельної ділянки, яким став позивач [PERSON] .. В супереч умовам договору оренди землі відповідач не виплатив позивачу орендну плату за землю за 2023 рік, розмір якої, з урахуванням уточнених позовних вимог позивача становить 9016,71 гривень. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч.9 ст. 93 ЗК). Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди Відповідно абз. 5 ч.1 ст. 24 вказаного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря до своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Умовами договору оренди землі та додатковими угодами до нього чітко визначено обов`язок орендаря виплатити орендодавцю орендну плату за землю в термін до 31 грудня поточного року. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення заборгованості з орендної плати цілком законною та обґрунтованою. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив з наступного. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. суд покладає на відповідача. У позовній заяві позивачем вказано, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу становить 12000 грн., до позовної заяви додано ордер адвоката Коморної О.В. та договір про надання правової допомоги від 19.01.2024 року позивачу [PERSON] . При цьому суд звертає увагу, що відповідно до сталої судової практики склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень ст. 279 ЦПК України у справах які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження судові дебати не проводяться. Згідно з ч. 3 ст. 279 ЦПК якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У своїй постанові від 19.02.2020 № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. За таких обставин, суд вважає, що позивач вчасно подав докази щодо розміру понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу. Отже, суд вважає, що вказані у позовній заяві витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн. є підтвердженими та підлягають стягненню з відповідача.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved