Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

22 серпня 2024 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 15 лютого 2024 року Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 15 лютого 2024 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі. У заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 15 лютого 2024 року позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 лютого 2024 року Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(а.с.4). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Право на подачу позову одним із подружжя передбачено ст.110 Сімейного кодексу України, ст.111 Сімейного кодексу України на суд покладено обов`язок вживання заходів щодо примирення подружжя, що може бути можливим у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, за ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони вважають подальше спільне проживання в шлюбі неможливим, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved