Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 65625 від 14.01.2021 у сумі 22406,76 гривень та сплаченого судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Свої позовні вимоги представник позивача обгрунтовує тим, що відповідач отримавши у фінансовій установі споживчий кредит, порушив умови договору щодо повернення кредиту та відсотків за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість перед фінансовою установою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.01.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ФК«КРЕДІПЛЮС» був укладений договір про споживчий кредит № 65625, згідно з умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 9000 грн. на споживчі потреби та зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти та комісію за управління та обслуговування кредиту кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених в договорі. Сума кредиту надається позичальнику шляхом переахування коштів на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] , що відкрито в банку: 305299 ПАТ КБ ПРИВАТБАНК у національній валюті. Згідно пп.3.1.1.,3.1.2 договору строк кредиту 9 місяців, 310% річних від суми кредиту, за управління і обслуговування кредиту позичальник сплачує комісію, що нараховується 1 раз на місяць за зниженим тарифом в розмірі 1 грн. Якщо позичальник порушив строки сплати чергового платежу, комісія за наступний період нараховується за стандартним базовим тарифом) в розмірі 200,00 грн. Згідно з п.3.3 договору загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів, комісії за управління та обслуговування кредиту становить 14962,41 грн. Орієнтова загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 23962,41 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка по кредиту становить 1514,88%. Відповідно до графіку платежів (Додаток № 2 до кредитного договору № 65625) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 14.10.2021 року. ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму, що підтверджується платіжним дорученням №CRD_265885 від 14.01.2021. 21.07.2021 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений Договір відступлення прав вимоги № 20210721, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 65625 від 14.01.2021 року. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 65625 від 14.01.2021 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» згідно Договору відступлення прав вимоги № 20210721 від 08.01.2023 року. Відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату звернення до суду складає: 22406,76 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 9000,00 грн.; простроченої заборгованості за сумою відсотків 12406,76 грн. та простроченої заборгованості за комісією 1001,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 65625 від 14.01.2021 року у розмірі 22406,76 грн. та понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Заяви ( клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Лисянського районного суду Черкаської області 27 травня 2024 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 27.08.2024 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 11 годину 23 вересня 2024 року та в подальшому відкладено на 09 годину 30 хвилин 09 жовтня 2024 року в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Сторони в судове засідання 09 жовтня 2024 року не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідача про розгляд справи було повідомлено судовими повістками, які направлені поштовими відправленнями за адресою реєстрації відповідача, отримані нею особисто 06.09.2024, а також повідомленнями у додатку "Viber", доставлених 28.08.2024 та 07.10.2024. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14.01.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ФК«КРЕДІПЛЮС» був укладений договір про споживчий кредит № 65625, згідно з умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 9000 грн. на споживчі потреби та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та комісію за управління та обслуговування кредиту кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених в договорі. Сума кредиту надано позичальнику шляхом переахування коштів на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] , що відкрито в банку: 305299 ПАТ КБ ПРИВАТБАНК у національній валюті. Перерахування кредитних коштів відповідачу в сумі 9000 грн. підтверджується платіжним дорученням №CRD_265885 від 14.01.2021. Згідно п.3.3., пп. 3.1.1., 3.1.2. договору та паспорту споживчого кредиту строк користування кредитом 9 місяців, фіксована процентна ставка 310% річних від суми кредиту, загальні витрати за кредитом 14962,41 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 23962,41 грн., реальна річна процентна ставка 1514,88 %. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є заява на видачу кредиту № 100241701 від 13.01.2021, підписана відповідачем, в якій зазначені особисті дані відповідача. Відповідно до картки обліку виконання договору № 65625 від 14.01.2021 загальна сума заборгованості відповідача становить 22406,76 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 9000,00 грн.; заборгованість за комісіями становить 1001,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 12406,76 грн. 21.07.2021 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений Договір відступлення прав вимоги № 20210721, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 65625 від 14.01.2021 року, що укладений між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] , що підтверджується копією договору. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20221721 від 21.07.2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 65625 в сумі 22407,26 грн. 21.07.2021 ТОВ «ФК«КРЕДІПЛЮС» було надіслано [PERSON] письмове повідомлення-вимогу по кредитному договору №65625 про відступлення права вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та зазначенням реквізитів для сплати заборгованості заборгованості в розмірі 22406,76 грн. в на адресу вказану нею в кредитному договорі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Враховуючи, що відповідач умови договору № 65625 від 14.01.2021 року своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала, в результаті чого виникла заборгованість, загальна сума якої складає 22406,76 грн., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» щодо стягнення заборгованості за договором № 65625 від 14.01.2021 року підлягають частковому задоволенню. Відповіднодо картки обліку виконання договору №65625 від 14.01.2021, наданого позивачем, з яким погоджується суд, відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість за кредитним договором №65625 від 14.01.2021року: 9 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 12405,76 гривень - заборгованість за відсотками, що у загальному розмірі складає 21405,76 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення комісії, суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У змісті позовної заяви позивач вимагає стягнення 1001,00 гривень заборгованості за комісією. Згідно п. 3.1.4 кредитного договору зазначено, що за управління та обслуговування кредиту кредитодавцем позичальник сплачує на користь кредитодавця комісію, що нараховується 1 раз на місяць за зниженим тарифом в розмірі 1.00 грн., якщо позичальник порушив строки сплати чергового платежу згідно графіка платежів, комісія за наступний розрахунковий період нараховується за стандартним тарифом в розмірі 200.00 грн. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору було закладено умови з виплати їй позичальником комісії, зокрема за надання кредиту, як за дії, вчинювані на власну користь ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1001,00 гривень. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №65625 від 14 січня 2021 року у розмірі 21405,76 гривень, що складає заборгованість за тілом кредиту 9 000 гривень, заборгованість за відсотками 12405,76 гривень, а у стягненні комісії у сумі 1001,00 гривень необхідно відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2313,39 гривень.

Outcome: partial