Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

19.01.2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, у якій просить визнати його брата [PERSON] , [INFO] , недієздатним та призначити заявника опікуном над недієздатним [PERSON] . Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є рідним братом [PERSON] , який з народження хворіє на органічне ураження головного мозку, ДЦП з розумовим недорозвиненням у ступені імбецильності, судорожні напади та недорозвинення мови. Навиків самообслуговування [PERSON] не набув, потребує постійного стороннього догляду і нагляду. [PERSON] не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватись в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду та турботи. Внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Стан здоров`я [PERSON] з кожним роком погіршується. Весь час [PERSON] опікувалась мати, а заявник допомагав фізично та матеріально. Мати [PERSON] померла [INFO] і після її смерті заявник самостійно доглядає свого брата. Заявник та його брат проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Батько братів [PERSON] , [INFO] , проживає окремо, є непрацюючим пенсіонером та в силу похилого віку і свого стану здоров`я не може опікуватися сином [PERSON] . Крім рідного брата, інших близьких родичів, які б могли взяти на себе обов`язки опікуна, немає. Заявник має добрий стан здоров`я, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, судимостей не має. Заявник працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, є спокійним, врівноваженим та відповідальним. Заявник бажає доглядати свого брата і бути його опікуном та має для цього всі можливості. Ухвалою суду від 29.01.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних. Ухвалою суду від 07.03.2024 року у справі призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, витребувано необхідну для проведення експертизи медичну інформацію та зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 22.08.2024 року відновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. Протокольною ухвалою суду від 07.10.2024 року закрите підготовче провадження у справі та суд перейшов до судового розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що після смерті матері, яка в основному опікувалась [PERSON] , обов`язки з догляду та опіки за братом виконує заявник. Батько не може доглядати [PERSON] , оскільки є особою літнього віку, пенсіонер, має проблеми зі здоров`ям, в нього виявлено катаракту і йому важко виконувати такі обов`язки. Заявник надає брату матеріальну допомогу, готує для нього їжу і поскільки заявник має гнучкий графік роботи, він має можливість здійснювати обов`язки опікуна. Заявник проживає разом з братом, доглядає його, а також наглядає і за батьком. У заявника із братом добрі відносини, він любить свого брата, це його родина, а сам заявник не одружений. Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що брати все своє життя живуть разом. [PERSON] хворіє із самого народження, тому потребує призначення йому опікуна. На переконання представника заявник буде гарним опікуном, він є здоровою людиною, працює, до кримінальної відповідальності не притягався. Батько заявника та [PERSON] живе окремо від синів. Заявник позитивно характеризується, має бажання бути опікуном і фактично вже виконує обов`язки з опіки та догляду. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та суду пояснив, що у братів добрі відносини, а він не молодий, майже 68 років, має купу захворювань, і не може доглядати сина [PERSON] , який фізично великий і це для нього тяжко. [PERSON] має бажання бути опікуном і заінтересована особа проти цього не заперечує, адже він і так фактично все робить. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та пояснив, що комісія розглянула кандидатуру заявника в опікуни і надала позитивний висновок. Також були обстежені умови проживання, все добре. Заявник несудимий, здоровий, а батько є людиною похилого віку, має проблеми зі здоров`ям, тому доцільним буде призначення саме брата недієздатного його опікуном. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та зазначила, що оскільки [PERSON] є пенсіонером, має проблеми зі здоров`ям, тому у якнайкращих інтересах недієздатної особи буде призначенням опікуном його брата. Заявник проживає зі своїм братом і фактично здійснює за ним догляд. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що любить свого брата, між ними гарні стосунки і він хоче аби брат його доглядав. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до медичної довідки №545 від 05.11.2001 року, [PERSON] має органічне ураження головного мозку, ДЦП з мозковим недорозвитком у ступені імбецильності, судорожні напади та недорозвиток мови. Навиків до самообслуговування не здобув, потребує постійного стороннього догляду на нагляду (а.с. 7). У період з 09.11.2001 року по 06.12.2001 року [PERSON] перебував на лікуванні у Київському медичному науковому центрі «Психіатрія» (а.с. 10-11). Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 07.09.2011 року, [PERSON] є інвалідом 1 групи з дитинства безстроково, потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги (а.с. 14). За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №645 від 04.06.2024 року, [PERSON] , [INFO] , страждає на стійкий хронічний психічний розлад: Тяжка розумова відсталість (МКХ-10: F 72). [PERSON] за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] за своїм психічним станом потребує встановлення над ним опіки (а.с. 65-69). Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним підлягає задоволенню. При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Заявляючи вимогу про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить також призначити його опікуном. Заявник та [PERSON] є рідними братами, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9, 21). Заявник та [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 8, 12-13, 17-18, 70-71). Батько заявника та [PERSON] зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с. 18, 102-103). Батько заявника та [PERSON] - [PERSON] народився [INFO] , тобто має вік майже 68 років, а також має незадовільний стан здоров`я (а.с. 104). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 12.06.2024 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Ремонт середній стандарт. [PERSON] працює офіційно барменом з вільним графіком. Квартира утримується в охайному, справному стані. Матеріально-побутові умови задовільні. [PERSON] пересувається по квартирі самостійно, на вулицю під наглядом [PERSON] . [PERSON] забезпечений всім необхідним (а.с. 105). Заявник має добрий стан здоров`я, незнятої чи непогашеної судимості не має, під наглядом лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, має стабільні доходи (а.с. 14-16, 19, 90-100). Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено. Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Відповідно до змісту подання органу опіки та піклування від 18.06.2024 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради від 13.06.2024 року, [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства, не здатний захищати свої права, не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги та опіки. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в кв. [ADDRESS] , яка належить їм та [PERSON] на праві власності. Житлово-побутові умови задовільні. [PERSON] не одружений, працює на посаді бармена в ТОВ «Містер Уайт 3», за місцем роботи характеризується позитивно. Медичних протипоказань щодо призначення заявника опікуном над його братом немає. Заявник до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Батько заявника та [PERSON] - [PERSON] не заперечує щодо призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] [PERSON] не зможе без опікуна самостійно здійснювати та забезпечувати свої права згідно чинного законодавства України, як наслідок буде позбавлений можливості повноцінного життя. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над його братом [PERSON] , [INFO] , в разі визнання останнього рішенням суду недієздатною особою (а.с. 60-63). Враховуючи, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , зареєстрований та проживає разом з братом, здійснює за ним догляд, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, не знятої чи не погашеної судимості також не має та в розшуку не перебуває, а також враховуючи особисті стосунки між братами, які є близькими родичами, беручі до уваги, що батько [PERSON] є особою похилого віку, зареєстрований за іншою адресою та має незадовільний стан здоров`я, будь-які інші особи не виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, наведене в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатним братом, тому суд убачає визначені законом підстави призначити заявника опікуном над недієздатним братом [PERSON] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved