Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 25.08.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 115 196 грн., що є еквівалентом 3 150 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 25.09.2023. З метою забезпечення відповідачем своїх зобов`язань, 25.08.2023 між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого, відповідач з метою забезпечення повного виконання зобов`язання, передає в заставу заставодержателю, а заставодержатель приймає від заставодавця рухоме майно визначене договором. Проте, відповідач умови договору не виконав, отримані кошти в установлений строк не повернув, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права. В судове засідання представник позивача не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву, про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подавав, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 25 серпня 2023 року між сторонами було укладено договір позики /а.с. 9 звор.-10/. Згідно п. 1 Договору позики Позичальник отримує від Позикодавця, а Позикодавецьпередає у позику Позичальнику грошову суму у розмірі 115 196 (сто п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто шість) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 3 150 (три тисячі сто п`ятдесят) доларів США за курсом 1 долар США - 36,57 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві вказану позику у строки 25 вересня 2023 року на умовах встановлених в цьому договорі. Сторони домовились, що загальна сума, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде відповідати гривневому еквіваленту 3 150 (три тисячі сто п`ятдесят) доларів США 00 центів по курсу Національного Банку України на дату здійснення платежу. Відповідно п. 2 Договору позики, за прострочення виконання зобов`язань за цим договором більше ніж на 3 (три) дні позичальник виплачує пень в розмірі, що еквівалентний 5 % (п`яти відсоткам) від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення починаючи з першого дня прострочення. 25 серпня 2023 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2096. Згідно п. 1 Договору застави транспортного засобу, Заставодавець (Відповідач) з метою забезпечення повного виконання зобов`язання , зазначеного в п. 2 даного Договору, передає в заставу Заставодержателю (Позивач), а Заставодержатель приймає від Заставодавця в заставу на умовах, визначених даним договором, рухоме майно, зазначене в п. 4 даного Договору. У п. 2 Договору застави транспортного засобу визначено, що даним договором забезпечується виконання зобов`язань перед Заставодержателем за договором позики, укладеним між [PERSON] та [PERSON] від 25 серпня 2023 року , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. за реєстровим номером 2095, зі всіма додатковими угодами, змінами і доповненнями до нього (надалі - Основне зобов`язання), а саме повернення позики у розмірі 115 196 (сто п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто шість) гривень 00 копійок, що є еквівалентом суми 3150 (три тисячі сто п`ятдесят) доларів США 00 центів зо офіційним курсом валют встановленим НБУ на день підписання цього договору (із розрахунку 1 (один) долар США = 36,57 гривень в строк до 25 вересня 2023 року. Згідно п. 4 Договору застави транспортного засобу, на забезпечення виконання Основного зобов`язання Заставодавець передає в заставу Заставодержателю рухоме майно, а саме: транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen, комерційний опис Passat CC, особливі відмітки: загальний легковий седан, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , колір чорний, надалі - «Предмет застави». Згідно п. 5 Договору застави ТЗ, предмет застави належить Заставодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 8045 від 24.08.2023 року, дата першої реєстрації в Україні 03.04.2013 року, дата поточної реєстрації 24.08.2023року. Згідно п. 6 Договору застави, фактична адреса реєстрації місця проживання власника предмета застави: [ADDRESS] . Відповідно п. 9 Договору застави ТЗ, Заставодавець та Заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення та підписання цього Договору застави складає 115 196 (сто п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто шість) гривень 00 копійок. Згідно п. 16.4 Договору застави транспортного засобу, у разі невиконання Заставодавцем умов Основного зобов`язання звернути стягнення на Предмет застави і задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги у повному обсязі на момент фактичного задоволення таких вимог, включаючи суми позики, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги. Відповідно п. 16.6 Договору застави транспортного засобу, Заставодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет застави. Згідно п. 17 Договору застави транспортного засобу, Заставодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет застави: 17.1 якщо на день, визначений Основним зобов`язанням, Заставодавець не поверне Заставодержателю суму позики в повному обсязі, що передбачена та/або випливає з Основного зобов`язання. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на час розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання із повного погашення всієї суми заборгованості за договором позики, відповідно, порушивши строки повернення коштів. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 Цивільного кодексу України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Такий правовий висновок викладено у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18). Сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 червня 2017 р. у справі № 910/2031/16). Разом з тим у п. 2 Договору позики, сторони погодили, за прострочення виконання зобов`язань за цим договором більше ніж на 3 (три) дні позичальник виплачує пень в розмірі, що еквівалентний 5 % (п`яти відсоткам) від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення починаючи з першого дня прострочення. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України). Враховуючи те, що боржник порушив строки повернення отримання грошових коштів, позивачем нараховано пеню за невиконання грошового зобов`язання у встановлений договором строк, яка згідно з розрахунком позивача становить 115 196 грн. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про заставу», що кореспондується із положенням статті 589 ЦК України, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойку), необхідні витрати та утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до частин 1-3 ст. 25 вказаного Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Статтею 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність, а також достатній зв`язок дказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач у встановлений договором строк грошові зобов`язання за договором не виконав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved