Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

02 липня 2024 року позивач\~звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача, у якому зазначив, що 18 липня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4481560, який було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За умовами вказаного Договору відповідачеві було надано кредит у розмірі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування ним. Відповідач не виконав зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 04.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №04-02-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право вимоги до позичальників за кредитними договорами, зокрема до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 4481560. В свою чергу, між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» 10.03.2023 року було укладено Договір про відступлення права вимоги № 10-03/2023/1, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №44881560. Посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 25971 грн. 15 коп., позивач просив суд стягнути з нього нараховану заборгованість, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 8000 грн., нарахованих відсотків на дату відступлення права вимоги 17830 грн, 3% річних 13 грн. 15 коп. та інфляційних втрат 128 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та 9000,00 грн. витрат на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 18 липня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Договір № 4481560 про надання споживчого кредиту. За умовами кредитного договору відповідачу було надано кредиту в розмірі 8000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами розмір яких за стандартною процентною ставкою складає 1,90%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складала за стандартною ставкою 24079,41% річних, а за зниженою ставкою 12133,74 % річних. Відповідно до п.2.1 розділу 2 Договору кошти кредиту були надані товариством у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою одержання кредиту. Розділом 4 Договору передбачено автопролонгацію строку кредиту, у випадку якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідкує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Вказаний договір про надання споживчого кредиту було підписано відповідачем 18 липня 2021 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором М100145 (а.с.5-12). 04 лютого 2022 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитним договором укладеним 18.07.2021 року з відповідачем, що підтверджується Договором факторингу № 04-02-01/2022, актом приймання-передачі реєстру боржників від 04.02.2022 до Договору Факторингу № 04-02-01/2022 та реєстром боржників до вказаного договору (а.с.24-29). 10 березня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором укладеним з відповідачем. Відступлення права вимоги від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором № 4481560 укладеним з відповідачем 18.07.2021 року підтверджується копіями договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 10-03/202301 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 та копіями реєстрів боржників до Договору № 10-03/2023/01 (а.с.37-42). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 02 липня 2024 року складає 25971 грн. 15 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 8000 грн., нарахованих відсотків 17830 грн, 3% річних в сумі 13,15 грн. та інфляційних втрат в розмірі 128 грн. За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Згідно з ч. 1ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає укладеним договір про надання споживчого кредиту між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС Україна». За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнавався. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих в позику коштів, в межах визначеного сторонами строку кредитування. З огляду на викладене, оскільки відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором укладеним 18 липня 2021 року а тому з нього на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість нараховану за тілом кредиту та відсотка в розмірі 25830 грн.у повному обсязі. . Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. За встановленого вище, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат, а тому позовні вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно із частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з платіжним дорученням позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. З огляду на викладене вище та відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved