Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він народився [INFO] і його батьками були [PERSON] та [PERSON] , які, крім нього, мали дітей: [PERSON] та [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ). Його матері [PERSON] , на праві приватної власності, на підставі договору міни від 26.03.1963 року, належав житловий будинок [ADDRESS] . За життя мати розпорядилась належним їй майном та склала заповіт, згідно якого усе майно, яке належатиме їй на момент смерті, заповідала дітям: йому, [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла і після її смерті вони всі звернулись до нотаріальної контори. Однак, [PERSON] не бажала оформляти свою частку у спадковому майні і не заперечувала, щоб спадкове майна перейшло до нього та до [PERSON] . Та після звернення до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом [PERSON] було відмовлено відповідною постановою у зв`язку з невідповідністю прізвища матері в заповіті та договорі міни. З цього приводу [PERSON] звернувся до суду та, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 24.09.2019 року по цивільній справі № 182/162/19, яке на даний час набуло чинності, було встановлено факт належності [PERSON] договору міни від 26.03.1963 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Єременко Ж.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1212. Цим же рішенням за [PERSON] визнано й право власності на 1/2 частину спадкового будинку після смерті [PERSON] . На момент звернення [PERSON] до суду зі спором щодо спадкового майна, їхня сестра [PERSON] померла ( [INFO] ). Після її смерті спадкова справа не заводилась. Він не звертався до суду з зустрічним позовом з приводу визнання за ним права власності на частину житлового будинку після смерті матері, оскільки вважав, що зможе це зробити будь-коли у нотаріуса. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] . Їй на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Новіковим І.М. від 09.11.2023 року та зареєстрованого в реєстрі за № 13-2023. У 2020 році він звернувся до Другої нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення своєї частки на спадкове майно після смерті матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] йому було відмовлено. Також, і постановою від 06.06.2024 року у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на 1/6 частину спадкового майна йому було відмовлено. Причиною такої відмови стало те, що спір щодо 1/2 частини спадкового майна вирішений в суді, зустрічного позову він не подав, а тепер 1/6 частина спадкового майна залишилась неприйнятою. Оскільки під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] щодо спадкового майна за ним було визнано право на 1/2 частину цього майна, зараз він як інший спадкоємець за законом також має право на спадкування 1/2 частини майна. Оскільки йому вже видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері на 1/3 частину спадкового будинку, то в судовому порядку необхідно визнати за ним право власності на 1/6 частину цього майна. З огляду на вказані обставини, він змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивач не прибув, однак, надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.71). Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, на адресу суду надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову (а.с.35). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У\~статті 129 Конституції України\~однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається\~ЦПК України\~та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій\~статті 10 ЦПК України\~і\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як встановлено судом, батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , які, крім позивача, мали ще сина [PERSON] та доньку [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ). [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору міни від 26.03.1963 року, належав житловий будинок [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] розпорядилася належним їй майном та склала заповіт, згідно якого усе майно, яке належатиме їй на момент смерті, заповідала дітям: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла та після її смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак, [PERSON] не бажала оформляти свою частку у спадковому майні і не заперечувала, щоб спадкове майно перейшло до [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом було відмовлено, у зв`язку з невідповідністю прізвища матері в заповіті та договорі міни (а.с.7). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2019 року встановлено факт належності [PERSON] договору міни від 26.03.1963 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Єременко Ж.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1212 та цим же рішенням за [PERSON] визнано й право власності на 1/2 частину спадкового будинку після смерті [PERSON] (а.с.16-20). Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення [PERSON] до суду щодо спадкового майна, їх сестра [PERSON] померла ( [INFO] ) та, згідно інформації, яка міститься в матеріалах справи, спадкова справа не заводилась. [INFO] [PERSON] також помер і після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , якій на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Новіковим І.М. від 09.11.2023 року та зареєстрованого в реєстрі за № 13-2023. Позивач у 2020 році звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення своєї частки на спадкове майно після смерті матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] йому постановою від 06.06.2024 року було відмовлено з тієї причини, що 1/6 частина спадкового майна після смерті [PERSON] залишилась неприйнятою (а.с.21). У відповідності до ст.ст.12,\~81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2\~ ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2\~ ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення [PERSON] з даним позовом до суду стали обставини, які свідчать про той факт, що в позасудовому порядку він позбавлений вчинити дії щодо успадкування майна. Так, в ході судового розгляду було встановлено, що під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] щодо спадкового майна, за ним було визнано право власності на 1/2 частину цього майна. Позивач є іншим спадкоємцем за законом, а тому має право на спадкування 1/2 частини майна, оскільки йому вже видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері на 1/3 частину спадкового будинку і в позасудовому порядку він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на іншу частину цього майна. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що в іншому порядку позивач позбавлений можливості вчинити дії щодо визнання за собою права власності в порядку спадкування, звернення до суду з даним позовом, згідно ст.16 ЦК України, як\~спосіб захисту права, є, зокрема, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved