Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач 1), [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач 2), [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач 3) в інтересах яких діє адвокат Васянович В`ячеслав Валерійович (далі також - Васянович В.В. , представник позивачів) звернулися до суду з позовом до відповідачів [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач 1), [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач 2) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є власниками та проживають у належній їм квартирі [ADDRESS] . Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище. 12.12.2023 квартиру позивачів було затоплено водою. Внаслідок затоплення були пошкоджені: 1) в коридорі на стелі: оздобленій гіпсокартоном, мокрі сліди залиття орієнтовною площею 0,1 м.кв.; 2) в залі на стелі: (сатенгіпсова шпаклівка з водоемульсійним пофарбуванням) мокрі сліди залиття орієнтовною площею 0,72 м.кв. На частині стелі, оздобленій гіпсокартоном, мокрі сліди залиття орієнтовною площею 0,4 м.кв. Відповідно до акту № 525 від 12.12.2023, складеного майстром КП «ЖЕК», залиття квартири [ADDRESS] сталося внаслідок того, що у вище розташованій квартирі [ADDRESS] даного будинку, в санвузлі стався прорив труби до бачка унітаза. Згідно висновку директора Приватного підприємства «Інформаційно-консультаційний центр» Попова М.В про визначення вартості збитків, завданих внаслідок затоплення житлової квартири за адресою: [ADDRESS] - вартість ремонтних робіт та будівельних матеріалів, необхідних для відновлення, станом на 18.12.2023 складає 12 276,00 грн. Просять суд стягнути солідарно з відповідачів на їх користь майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в розмірі 12 276,00 грн. та понесені ними судові витрати. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.64-65). Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, свої інтереси уповноважили представляти адвоката Васяновича В.В. Представник позивачів - адвокат Васянович В.В. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.96). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідачів до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивачів не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 17.02.1998, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї - дружині [PERSON] та сину [PERSON] (а.с.15). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна № 361824121 від 15.01.2024, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] в частці 1/3 частина, [PERSON] в частці 1/3 частина та [PERSON] в частці 1/3 частина (а.с.21-22). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 364 від 24.07.2023 (а.с.60). Факт завдання майнової шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, підтверджується актом № 525 від 12.12.2023, складеним майстром КП «ЖЕК» Тищенко Л.І. , з якого вбачається, що залиття квартири [ADDRESS] сталося внаслідок того, що у вище розташованій квартирі [ADDRESS] даного будинку, в санвузлі стався прорив труби до бачка унітаза (а.с.23). Відповідно до аналітичного висновку директора Приватного підприємства «Інформаційно-консультаційний центр» Попова М.В. від 18.12.2023 по визначення вартості ремонтних робіт та будівельних матеріалів необхідних для відновлення житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , вартість ремонтних робіт та будівельних матеріалів необхідних для відновлення житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , складає станом на 18.12.2023 - 12 276,00 грн. (а.с.24-30). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЖК України, громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку та прибудинкової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМ України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири, житлового приміщення у гуртожитку (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян; дотримуватися правил утримання тварин у домашніх умовах; утримувати тварин у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку, де проживають співвласники або наймачі (орендарі), за погодженням з ними; не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку, гуртожитку, підтримувати чистоту і порядок в ньому. Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Форма цього акта встановлена в додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Тобто, в акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 759/4781/16-ц. Громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію (ст. 151 ЖК України). Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У відповідності до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Таким чином, позивачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] доведена протиправність дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також причинний зв`язок між ними та завданою шкодою, що призвело до затоплення їх квартири, а як наслідок вказує на обґрунтованість заявленого позову про відшкодування завданої матеріальної шкоди розмір якої підтверджений відповідними доказами. Відповідачі в судове засідання не з`явилися та не спростували належними та допустимими доказами своєї невинуватості у затопленні квартири позивачів, яке мало місце 12.12.2023, не надали доказів щодо спростування заявленого позивачами розміру спричиненої майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що п. 35 Постанови №10 ВСС України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн., тобто по 605,60 грн. з кожного.

Outcome: approved