Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Позивачі звернулись\~до суду\~із вказаним\~вище позовом\~до відповідачів,\~посилаючись на\~наступні обставини.\~22\~серпня 1997\~року Апостолівським\~міським бюро\~технічної інвентаризації\~було складено\~технічний паспорт\~на квартиру\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~власник [PERSON] ,\~зареєстрований в\~БТІ на\~праві приватної\~власності і\~записаний у\~реєстрову книгу\~за №4-74П.\~До технічної\~характеристики квартири,\~що дорівнює\~5/12\~квартири [ADDRESS] ; 1/2 ванної кімнати 1,25 кв. м; 1/2 вбиральні 0,4 кв. м; 1/2 коридору 4,1 кв. м; 1/2 передпокою 1,05 кв. м; загальна площа квартири складає 23,5 кв. м. Висота приміщення 2,2 м. Матеріал зовнішніх стін з/бетон; матеріал перекрить з/бетон. 02 вересня 1997 року було видано розпорядження органу приватизації про те, що від наймача [PERSON] надійшла заява на приватизацію квартири за даною адресою, яка використовується нею та членами її сім`ї на умовах найму. Мешканці квартири згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» мають пільгу на безоплатну передачу у власність квартири. Після розрахунків та розгляду матеріалів із зазначеного питання було вирішено: прохання [PERSON] 5/12 частин, в якій вона мешкає, за вказаною адресою задовольнити і передати вказану квартиру в приватну спільну (сумісну або часткову) власність. 02 вересня 1997 року Апостолівським міським БТІ було складено свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що 5/12 частин квартири дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] та [PERSON] Квартира (кімнати у квартирі спільного заселення, будинок) приватизовані згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири (кімнат, будинку) становить 23,5 кв. м, а відновна вартість на момент приватизації 4-11 крб. 11 вересня 1997 року дані записи внесені в реєстрову книгу під №43 стор. 47 жилий дім 7-в по [ADDRESS] . Таким чином, 5/12 становить загальну площу 23,5 кв. м, житлову 14,1 кв. м. При виділені в натурі буде складати: загальна площа 7,83 кв. м, житлова: 4,7 кв. м. 10.04.2023 року було отримано довідку щодо відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з яких слідує, що на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках 7/36, загальною площею 33,6 кв. м, житловою 24,2 кв. м, двокімнатна квартира (реєстраційний номер майна: 21850161) за даною адресою на підставі свідоцтва про право власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить номер запису 41 в книзі 60. У зв`язку з чим позивачі вимушені звернутись до суду з позовом. В судове засідання позивачі не з`явились, надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Також надали відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Мотуз О.В. в судове засідання не з`явились, відповідач надала відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідачів, з огляду на що відповідачі, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважаються такими, що отримали судову повістку. Третя особа в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як встановлено судом, 22 серпня 1997 року Апостолівським міським бюро технічної інвентаризації було складено технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , зареєстрований в БТІ на праві приватної власності і записаний у реєстрову книгу за №4-74П. До технічної характеристики квартири, що дорівнює 5/12 квартири [ADDRESS] ; 1/2 ванної кімнати 1,25 кв. м; 1/2 вбиральні 0,4 кв. м; 1/2 коридору 4,1 кв. м; 1/2 передпокою 1,05 кв. м; загальна площа квартири складає 23,5 кв. м. Висота приміщення 2,2 м. Матеріал зовнішніх стін з/бетон; матеріал перекрить з/бетон. 02 вересня 1997 року було видано розпорядження органу приватизації про те, що від наймача [PERSON] надійшла заява на приватизацію квартири за даною адресою, яка використовується нею та членами її сім`ї на умовах найму. Мешканці квартири згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» мають пільгу на безоплатну передачу у власність квартири. Після розрахунків та розгляду матеріалів із зазначеного питання було вирішено: прохання [PERSON] 5/12 частин, в якій вона мешкає, за вказаною адресою задовольнити і передати вказану квартиру в приватну спільну (сумісну або часткову) власність. 02 вересня 1997 року Апостолівським міським БТІ було складено свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що 5/12 частин квартири дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] та [PERSON] Квартира (кімнати у квартирі спільного заселення, будинок) приватизовані згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири (кімнат, будинку) становить 23,5 кв. м, а відновна вартість на момент приватизації 4-11 крб. 11 вересня 1997 року дані записи внесені в реєстрову книгу під №43 стор. 47 жилий дім 7-в по [ADDRESS] . Таким чином, 5/12 становить загальну площу 23,5 кв. м, житлову 14,1 кв. м. При виділені в натурі буде складати: загальна площа 7,83 кв. м, житлова: 4,7 кв. м. 10.04.2023 року було отримано довідку щодо відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з яких слідує, що на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках 7/36, загальною площею 33,6 кв. м, житловою 24,2 кв. м, двокімнатна квартира (реєстраційний номер майна: 21850161) за даною адресою на підставі свідоцтва про право власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить номер запису 41 в книзі 60. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст.356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. На підставі ч.1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти дії щодо свого майна, будь-які угоди відповідно за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п. 54\~Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 №1127\~для державної реєстрації права власності на майно, утворене у результаті поділу майна чи виділу в натурі частки з майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 6, 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства,що\~регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року\~(з наступними змінами і доповненнями) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки\~ст. 81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.\~43,\~49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, висловлені нею у відзиві, оскільки вони є голослівними, безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються письмовими поясненнями позивачів, матеріалами справи в їх сукупності. На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивачів. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved