Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

26 червня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , відшкодування заборгованості за договором позики від 01 грудня 2018 року: 300 євро (що станом на 03 червня 2024 року є еквівалентом 13\~195, 50 гривень відповідно до курсу Національного Банку України станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою; 990 євро в якості 5% щомісячно за користування займом, з 01 грудня 2018 року - по момент звернення до суду (66 місяців) - (з розрахунку 300 : 100 х 5 х 66) - еквівалент 43\~545, 15 гривень та судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що 01 грудня 2018 року [PERSON] (в якості позикодавця) укладено договір позики з відповідачем [PERSON] (в якості позичальника) на суму 300 (триста) євро, що підтверджується доданою до даної позовної заяви копією договору позики. Строк виконання договору до 01.08.2019 року. Однак, дотепер відповідач [PERSON] , не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув позивачу [PERSON] борг за договором позики від 01 грудня 2018 року. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав умови договору, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року було відкрито провадження по справі та призначено \~розгляд справи у\~ відкритому судовому\~ засіданні в\~ порядку спрощеного\~позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач у судове засідання, призначене на 30.09.2024 року, не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином. 05.08.2024 року до канцелярії суду надійшло клопотання [PERSON] про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судові засідання, що призначалися на 05.08.2024 року та 30.09.2024 року не з`явився, про час та місце їх проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Судова кореспонденція скерована на ім`я [PERSON] , у тому числі судові повістки з повідомленням про судові засідання, повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Частиною 8\~ст. 128 ЦПК України\~передбачено, що днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено що, 01 грудня 2018 року між [PERSON] (в якості позикодавця) та [PERSON] (в якості позичальника) укладено договір позики на суму 300 (триста) євро, що підтверджується копією договору позики. Згідно п.1 Договору позики від 01 грудня 2018 року, позикодавець передав, а позичальник отримав в борг для особистих потреб 300 євро з процентною ставкою 5% на місяць. Згідно п.2\~Договору позики\~від 01\~грудня 2018\~року відповідач\~ [PERSON] \~взяв на\~себе зобов`язання\~повернути [PERSON] \~борг в строк до 01 серпня 2019 року. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Суд приймає Договір позики від 01.12.2018 року в якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобов`язання. Таким чином судом достовірно встановлено той факт, що [PERSON] отримав за договором позики від [PERSON] 300 євро. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.\~\~ \~На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу за Договором позики від 01 грудня 2018 року у розмірі 300 євро. Крім того, згідно Договору позики від 01 грудня 2018 року відповідач зобов`язується сплачувати 5% від суми позики щомісячно за користування позикою. З 01 грудня 2018 року по дату звернення до суду з даною позовною заявою (26.06.2024 року) 5% від 300 євро за 66 місяців складає 990 євро (з розрахунку 300:100х5х66). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.\~80\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~ \~ст.\~263\~ ЦПК\~ України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.ст. 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved