Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

У лютому 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідачка звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 04.04.2006 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 31000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту остання отримала кредитну картку № [NUMBER] , строк дії\~04/09, тип - Універсальна. [PERSON] після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Відтак відповідачка визнала укладення кредитного договору та погодилася із його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, у тому числі щодо сплати відсотків. Окрім того, у процесі користування рахунком 24.03.2023 року відповідачкою підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку № [NUMBER] , а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Тобто відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 24.03.2023 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної [PERSON] . Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно із п. 9.3 у розмірі 42,0 %. Позивач зазначає, що ним виконанні взяті на себе зобов`язання за договором, тоді як відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 13.12.2023 року виникла заборгованість у розмірі 38890,16 грн, з яких: 29449,38 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9440,78 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] 38890,16 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.04.2006 року та судові витрати. Ухвалою судді від 25 травня 2024 року прийнято позовну заяву Банку до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неприбуття суд не повідомила. Представник позивачки адвокат Гаращук С.В. 23 вересня 2024 року надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому також просить поновити строк для подачі відзиву оскільки на теперішній час триває кримінальна справа, що стосується даної справи. Разом із тим, представником раніше був наданий ордер на надання правничої правової допомоги, з якої вбачається, що договір із [PERSON] був укладений 01 липня 2024 року. Із ухвали судді про відкриття провадження у справі від 29 травня 2024 року вбачається, що відповідачу визначено15-денний строк для подання відзиву на позов, даний строк ні відповідачкою, ні її представником не дотриманий, відсутні докази, що додані до відзиву матеріали були отримані відповідачем несвоєчасно, а тому суд відмовляє у поновленні строку на подачу відзиву. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із положеннями ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що 04.04.2006 року [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим власноручно підписала заяву № б/н та приєдналася до умов та правил надання банківських послуг. 24.03.2023 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Сторонами погоджено наступні умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, процентна ставка 42,0 % річних. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Матеріали справи містять виписку з особового рахунку відповідачки, з якої убачається, що позичальниця отримала кредитні кошти, а також сплачувала суми на погашення кредиту. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що сторонами при укладенні кредитного договору та внесенні до нього змін були досягнуті істотні умови договору, зокрема підстави, порядок нарахування, розмір та сплата відсотків за користування кредитними коштами. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання\~\~ за договором\~своєчасно не виконала, 38890,16\~614,92 грн, з яких: 29449,38 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9440,78 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Таким чином, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 38890,16 грн. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved