Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,7500 га, яка утворилася в результаті після поділу земельної ділянки кадастровий номер 5323880700:00:046:0068, розташовану на території Березоворудської сільської ради Полтавського району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та припинити право спільної часткової власності позивача на земельну ділянку загальною площею 1,5000 га кадастровий номер 5323880700:00:046:0068. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцем, який прийняв та оформив спадкові права, є його дружина [PERSON] . Так до складу спадкового майна входила земельна ділянка з кадастровим номером 5323880700:00:046:0068 з цільовим призначенням: для особистого селянського господарства загальною площею 1,5000 га. Дана земельна ділянка, покійним [PERSON] , була успадкована після смерті матері [PERSON] разом з [PERSON] . Відповідно позивачкою було успадковано після свого чоловіка частку вище зазначеної земельної ділянки ще 20.04.2019. З того часу позивачка позбавлена можливо вільно розпоряджатися своєю часткою, оскільки відповідач на перемовини не йде, договір оренди підписувати не бажає та будь які прохання позивачки ігнорує. Такі дії відповідача обмежують право позивача вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ухвалою суду від 20.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Міщенко Ю.О. та позивач у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розглядом справи повідомлений належним чином. Клопотань про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.ст. 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12\~червня 2009\~року №\~5\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства,\~що регулюють\~провадження у\~справі до\~судового розгляду» судам розяснено, що суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , є власницею частини земельної ділянки загальною площею 1,5000 га, кадастровий номер 5323880700:00:046:0068, з цільовим призначенням для ведення товарного особистого селянського господарства, що розташована на території Березовородуської сільської ради, Лубенського району, Полтавської області та належала померлому [INFO] [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , якій належала на праві власності належала земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 192426, виданого Пирятинською районною державною адміністрацією Полтавської області 16 травня 2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 532380001001477, спадщину після якої прийняв її син [PERSON] , але не оформив спадкових прав (а.с. 5). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 164343602 від 20.04.2019, за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на частку земельної ділянки з кадастровим номером 5323880700:00:046:0068, загальною площею 1,5000 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 6). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 376310745 від 28.04.2024 за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на частку земельної ділянки за кадастровим номером 5323880700:00:046:0068, загальною площею 1,5000 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8). Відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 5323880700:00:046:0068 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: Полтавська область, Лубенський район, за межами населених пунктів, на території Березовородуської сільської ради містить відомості щодо погодження меж поділу земельної ділянки, площі та належність новоутворених земельних ділянок (а.с. 7). Відповідно до витягу № НВ-9934490862024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, норматив грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5323880700:00:046:0068 становить 43678 (сорок три тисячі шістсот сімдесят вісім) гривень 75 копійок (а.с. 9). ПП «ЗЕМЛЕУСТРІЙ 2010» було надано до суду довідку разом із Схемою щодо можливості поділу (виділу) часток співвласників земельної ділянки, де зазначено, що враховуючи що частки співвласників є рівними, кожному може бути виділена в натурі земельні ділянка площею 0,7500 га (1,5000 га/2) кожному. Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової власності (спільне майно). Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оскільки позов задоволено до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 2466,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved