Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

У липні 2024 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» через представника Тараненко А.І. звернулося до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що 26 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №982608330 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». За умовами кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальнику кредит у розмірі 6100 гривень строком на 30 днів з Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожний день користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, а 28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року - додаткові угоди, якими продовжувався термін дії вказаного Договору факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №982608330 від 26 березня 2020 року. 05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 14 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №14/02/2022-01, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №982608330 від 26 березня 2020 року. Таким чином до ТОВ «Юніт Капітал» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка на 02 липня 2024 року становить - 17 192 гривні. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Представник позивача Козир Є.М в судовому засіданні підтримала позов з підстав, викладених у ньому, додатково пояснила, що відповідач фактично сплатила лише 315 гривень на погашення заборгованості, що відображено в розрахунку. В наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» розрахунках при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора, що мало місце 08 липня 2020 року та 28 жовтня 2021 року, що є бухгалтерською операцією та жодним чином не стосується оплати заборгованості боржником. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Волошина І.В. у вступному слові, викладеному також у формі письмових пояснень, не визнали позовні вимоги в повному обсязі, просили відмовити в позові у зв`язку з тим, що заборгованість за кредитом фактично сплачена. Представник відповідача додатково вказала, що заборгованість за кредитом розрахована невірно, розмір заборгованості відповідача збільшувалася під час кожної наступної передачі вимоги, що є неприпустимим, відсотки були нараховані у розмірі, більшому, ніж передбачено умовами договору та після закінчення строку дії договору. Вважала, що позивач має право на стягнення процентів за користування кредитом лише в межах строку кредитування у перод з 26 березня 2020 року до 25 квітня 2020 року в сумі 3111 гривень, навівши власний розрахунок: 30*103,7(1,7% від 6100). Окрім того, представник відповідача вказала, що позивач не довів своє право вимоги за кредитним договором, оскільки на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 - 28 листопала 2018 року ще не існував кредитний договір №989608330 від 26 березня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , відтак на момент укладення договору факторингу від 28 листопала 2018 року ще не виникло зобов`язання щодо неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору від 26 березня 2020 року, а у кредитора не було прав вимоги за таким договором. Тому ТОВ «Манівео «Швидка фінансова допомога» не могло 28 листопада 2018 року передати ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором №989608330 від 26 березня 2020 року. Окрім того, позивач не надав суду належних та допустимих доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі, якими, як вказала представник відповідача покликаючись на висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17, є належно оформленіта підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів та докази на підтвердження оплати за договором. Вважала неналежним доказом наявні в матеріалах справи реєстри боржників у зв`язку з порушенням їх цілісності, оскільки вони містять лише два аркуші, на одному з яких зазначено лише реєстр прав вимоги, на іншому - один рядок із зазначенням прізвища. Також, обгрунтовуючи погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, представник відповідача вказала, що згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідач сплатила 315 гривень 08 травня 2020 року та 10469 гривень 80 копійок - 08 липня 2020 року. Якщо до суми кредиту 6100 додати суму нарахованих відсотків (101 день х 103 гривні 70 копійок = 10 473 гривні 70 копійок) та відняти сплачені відповідачем суми (315+10 469 гривень 80 копійок = 10 784 гривні 80 копійок_ то вийде заборгованість у розмірі 5788 гривень 90 копійок, яка нарахована після визначеного договором строку кредитування. Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання (арк.спр.134). 21 серпня 2024 року справа знята з розгляду у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою (арк.спр.151). 05 вересня 2024 року оголошено перерву в судовому засіданні у зв`язку з постановленням судом ухвали, що занесена до протоколу судового засідання, якою визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача для надання особистих пояснень у справі (арк.спр.168). Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Суд установив, що 26 березня 2020 року [PERSON] зайшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», де оформила в електронному вигляді заявку на отримання кредиту (анкету встановленої форми) (арк.спр.27, 28). Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» опубліковані на сайті www.moneyveo.ua, перебувають в загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору (арк.спр.18-26). Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, товариством генерується і відправляється на номер телефону, вказаний позичальником у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору. В такий спосіб 26 березня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено електронний договір кредитної лінії №989608330, за умовами якого позичальник отримує 6100 гривень на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до пункту 1.2 Договору, кредит надається на строк 30 днів, процентна ставка - 1,70% в день (арк.спр.113-115). Укладення електронного договору, відбулося шляхом введення [PERSON] одноразового ідентифікатора №HQ6C437J отриманого від товариства на мобільний телефон [NUMBER] (арк.спр.28). Пунктом 4.3 сторони погодили, що проценти нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного п. 1.2. цього Договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини другої статті 625 ЦПК України. Згідно з пунктом 4.1 договору від 26 березня 2020 року невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобовязується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua (арк.спр.114). Відповідно до пункту 4.7 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (арк.спр.115). Як вбачається з укладеного Договору, позичальник має сплачувати кредитодавцю визначені у Договорі відсотки за користування кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 622,20 відсотків річних за Дисконтною ставкою або 622,20 відсотків річних за Базовою ставкою (пункт 4.4. Договору). Відповідач отримала кредитні кошти у сумі 6100 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення від 26 березня 2020 року №041bab2c-eb78-4cb6-8fbe-fbe73a7dcf99 yfceve, наданого позивачем (арк.спр.45) та довідкою від 18 червня 2024 року №06 _1/2024, виданою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (арк.спр.46-48). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість Згідно з Розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість відповідача становить 16 466 гривень 10 копійок, при цьому заборгованість за тілом кредиту становить 6100 гривень, за процентами 10 784 гривні 80 копійок; 08 травня 2020 року сплачено 315 гривень (арк.спр.63-65). Згідно з Розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість відповідача становить 17 192 грині 00 копійок, з яких: за тілом кредиту - 6100 гривень, за процентами - 11 092 гривні (арк.спр.84). Така ж сума заборгованості підтверджена Випискою з особового рахунка за кредитним договором №989608330 [PERSON] (арк.спр.49). Відповідно до Свідоцтва про шлюб, виданого 16 травня 2024 року (арк.спр.150) прізвище відповідача після укладення шлюбу « [PERSON] ». 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №982608330 від 26 березня 2020 року. Пунктом 4.1. вказаного договору, передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. (арк.спр.50-60). 28 листопада 2018 року вказана форма реєстру прав вимоги підписані між клієнтом і фактором (арк.спр.57). 28 листопада 2019 року укладено Додаткову угоду №19 до зазначеного Договору факторингу №28/1118-01, якою строк його дії продовжено до 31 грудня 2020 року (арк.спр.61). 21 жовтня 2020 року укладено Додаткову угоду №25 до Договору факторингу №28/1118-01 та викладено його в новій редакції, предметом цього Договору в редакції від 21 жовтня 2020 року є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі і щодо вимог, які виникнуть у клієнта в майбутньому(арк.спр.80-81). Додатковою угодою від 31 грудня 2021 року №26 договір факторингу №28/1118-01 викладено в новій редакці, а додатковою угодою від 31 грудня 2021 року №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2022 року включно (арк.спр.62,117-123). Відповідно до Реєстру прав вимоги від 08 липня 2020 року №88, до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до [PERSON] за Кредитним договором №989608330 від 26 березня 2020 року загальною сумою 16 569 гривень 80 копійок (арк.спр.66-68). 05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №05/0820-01, строк якого закінчується 04 серпня 2021 року. Вказаним договором, також передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору(арк.спр.69-74). Форма Реєстру прав вимоги також підписана між сторонами (арк.спр.75). В цей же день, укладено Додаткову угоду №05/0820-01, згідно з якою сторони погодили, що право вимоги до будь-кого з боржників, що передано фактору в рамках договору, підлягає поверненню від фактора клієнту за умови отримання фактором відповідного повідомлення від клієнта. Для підтвердження факту повернення права вимоги до відповідного боржника, сторони підписують відповідний акт приймання-передачі (арк.спр.78). 10 серпня 2020 року укладено Додаткову угоду №1, згідно з якою фактор в строк 25 робочих днів з моменту відступлення фактору права вимоги зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги надсилає кожному з боржників повідомлення про відступлення права вимоги до фактора (арк.спр.79). Крім того, Додатковою угодою від 03 серпня 2021 року №2 продовжено строк дії Договору факторингу №05/0820-01 до 31 грудня 2022 року (арк.спр.82). Додатковою угодою №3 від 30 грудня 2022 року строк дії Договору факторингу №05/0820-01 продовжено до 30 грудня 2024 року включно (арк.спр.83). Також, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» надано реєстр прав вимоги від 28 жовтня 2021 року №7 щодо відступлення фактору права вимоги щодо кредитного договору від 26 березня 2020 року №982608330, згідно з яким загальна заборгованість [PERSON] становить 17 192 гривні (арк.спр.127-129). 14 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №14/02/2022-01, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №982608330 від 26 березня 2020 року. Відповідно до пункту 4.1 вказаного договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку до договору. (арк.спр.85-90). Форма Реєстру прав вимоги також підписана між сторонами (арк.спр.91). Відповідно до Реєстру прав вимоги від 14 лютого 2022 року №1, до ТОВ «Юніт Капітал» від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до [PERSON] за Кредитним договором №989608330 від 26 березня 2020 року загальною сумою 17 192 гривні, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 6100 гривень, за відсотками - 11 092 гривні (арк.спр.93-94). Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», перейшло право вимоги за кредитним договором №982608330 від 26 березня 2020 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] .. Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Таліон Плюс», «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», «Юніт Капітал» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Суд установив, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір №989608330 від 26 березня 2020 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на суму 6100 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов кредитного договору. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у вказаному розмірі підтверджується матеріалами справи. Також, із наданих позивачем письмових доказів вбачається часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Стосовно розміру заборгованості за кредитними договорами Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»надало відповідачу кредит у розмірі 6100 гривень, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 1,70% на добу. Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач заборгованість за кредитом погасила частково, сплативши лише 315 гривень. Окрім стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу, позивач просив стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 11 092 гривень. За умовами договору №989608330 від 26 березня 2020 року(п.1.2) сторони встановили строк кредитування 30 днів, а тому із врахуванням розміру неповернутого кредиту (тіла кредиту) 6100 гривень, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості за відсотками становить 3111 гривень (6100 х 1,70% х 30), а розмір заборгованості за договором позики становить 8896 гривень (6100+3111-315). Таким чином, суд бере до уваги розрахунок розміру заборгованості за відсотками, наданий представником відповідача. Виходячи із викладеного, суд відхиляє наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки такий проведений без урахування умов договору. Наданий відповідачем розрахунок загального розміру заборгованості суд також відхиляє, оскільки такий не підтверджений наявними в матеріалах справи доказами. При цьому суд звертає увагу на те, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вимог про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України позивач не заявляв. Відповідач заперечуючи позовні вимоги та стверджуючи про повне погашення заборгованості за кредитним договором, не надала жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, клопотань про їх витребування не заявляла. Відтак, зважаючи на зміст частини першої статті 81 ЦПК України, такі заперечення відповідача та її представника суд відхиляє. Доводи представника відповідача щодо недоведення позивачем права вимоги за кредитним договором суд також відхиляє зважаючи на встановлені в судовому засіданні та підтверджені матеріалами справи обставини. Аргументи представника відповідача про те, що наявні в матеріалах справи реєстри боржників є неналежним доказом суд відхиляє, оскільки такі містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують перехід прав вимоги від первісних до нових кредиторів, отже є належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України. Окрім того, обгрунтовуючи належність доданих до позовної заяви реєстрів, представник позивача вказала, що позивач має можливість надати вказані документи лише у такій формі і лише стосовно конкретного боржника, в повному обсязі - надати неможливо, оскільки такий документ містить персональні дані інших боржників. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, а всього - 7 422 гривні 40 копійок. Матеріалами справи встановлено що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок. З огляду на те, що позов задоволено частково (51,7%), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1252 гривні 40 копійок (із розрахунку 2422,40*51,7:100 = 1252,40). Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Позивачем ТОВ «ФК «Юніт Капітал» в особі директора Хлопкової М.С. 17 червня 2024 року укладено договір про надання правничої допомоги №17/06/24-02 з Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (арк.спр.96-99). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також Додаткову угоду №5 до Договору про надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17 червня 2024 року (арк.спр.100-103); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Тараненка А.І. (арк.спр.105); Акт приймання-передачі наданих послуг від 17 червня 2024 року (арк.спр 104), відповідно до якого Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало клієнтові ТОВ «Юніт Капітал» такі послуги пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості: - складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним догвором №989608330 від 26 березня 2020 року; - вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , за кредитним договором №989608330 від 26 березня 2020 року; - надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №989608330 від 26 березня 2020 року, на що витрачено 4 години. Вартість послуг становить 5 000 гривень. Враховуючи правововий висновок, викладенийо у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якого витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другоїстатті 137 ЦПК України), зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача ТОВ «Юніт Капітал» на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат. Із врахуванням часткового задоволення позову, розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку слід стягнути з відповідача, становить 2585 гривень (із розрахунку 5 000*51.7:100).

Outcome: partial