Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою - [PERSON] , [INFO] , та визначити способи участі позивача у спілкуванні та вихованні доньки, а саме: перебування [PERSON] з донькою [PERSON] без присутності матері з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, з 11:00 год. кожної першої та третьої суботи поточного місяця до 18:00 год. кожної першої та третьої неділі поточного місяця; надати можливість [PERSON] щорічно зустрічатися та спілкуватися з донькою [PERSON] не менше 3 (трьох) годин протягом дня в день народження дитини, з урахуванням графіку навчання дитини, без присутності матері, за місцем проживання дитини, за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій сторонами території; надати можливість [PERSON] щорічно зустрічатися та спілкуватися з донькою не менше 3 (трьох) годин протягом дня у день народження батька, у дні релігійних та офіційних свят (Новий рік, Різдво, Великдень, Трійця, День незалежності України) за місцем проживання дитини, за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій сторонами території, без присутності матері; спільний відпочинок [PERSON] з донькою [PERSON] щорічно 15 (п`ятнадцять днів) поспіль в період шкільних літніх канікул, без присутності матері, з попереднім наданням відомостей матері про місце перебування доньки з батьком; вільне спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] за допомогою телефонного або іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. Деталі зустрічей попередньо узгоджувати з врахуванням стану здоров`я дитини та інших факторів, які можуть спричинити перешкоди зустрічам. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що з позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебували, перебували у цивільному шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Донька зареєстрована з позивачем за однією адресою, але постійно проживає разом із матір`ю. Відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. В зв`язку з цим позивач звернувся до Служби у справах дітей по Немишлянському району м.Харкова із відповідною заявою. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.02.2019 р. №96 позивачу був встановлений порядок участі у вихованні доньки. Відповідач продовжувала чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною, в зв`язку з чим позивач знов звернувся до третьої особи із заявою. Листом від 27.09.2021 року №05-23/1069/21 позивачу було повідомлено, що для з`ясування обставин, викладених у його заяві, була опитана відповідачка, яка пояснила, що вона не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною та донька після конфліктної ситуації, що виникла 1 вересня 2021 року не виявляє активного бажання у спілкуванні з позивачем. Але відповідачка повідомила, що проводитиме бесіди з дитиною та пояснить їй необхідність спілкування з позивачем, як з батьком. Взятих на себе зобов`язань відповідачка не виконала, тому позивач знов звернувся із заявою до третьої особи про усунення перешкод у його спілкуванні з дитиною. Листом від 31.01.2022р. №05-23/124/22 позивачу було повідомлено, що для з`ясування обставин службою були опитані відповідачка та донька окремо від матері. В своїх поясненнях відповідачка сказала, що не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною, а навпаки донька не хоче спілкуватись із батьком. Донька, сказала, що любить однаково маму і батька, що мати не перешкоджає спілкуванню, а вона сама інколи не хоче з батьком розмовляти. Причиною цього вказала, що має на батька образу після випадку на 1 вересня та дуже хоче щоб батько вибачився перед нею і тоді вона знов буде з ним спілкуватись та проводити встановлений час. Також вказаним листом позивачу було рекомендовано прийняти до уваги прохання доньки, а також налагодити відносини з матір`ю дитини. Рішенням Харківської міської ради від 09.02.2022 року т№57 був встановлений порядок участі позивача у вихованні доньки та визначений час: перша, третя субота місяця з 10.00 до 14.00; друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 14.00; щоп`ятниці з 18.00 до 19.00 за згодою дитини. Вказаним рішенням попереджено мати дитини, що перешкоджаючи зустрічам батька з дитиною, вона порушує права дитини та батька. Також рішенням було визначено втратившим чинність п.3 додатка до рішення ХМР від 20.02.2019 року №96, яким був встановлений попередній порядок спілкування батька з дитиною. Позивач зі свого боку виконав рекомендації Служби та ще раз вибачився перед дитиною. 24.02.2022 року почалася повномасштабна війна та відповідач з донькою виїхали до Івано-Франківської області. Після звільнення більшої частини Харківської області, приблизно навесні 2023 року, відповідачка з донькою повернулись до м. Харкова та в теперішній час проживають за місцем реєстрації відповідачки. Позивач з м. Харкова нікуди не виїжджав, постійно проживав за місцем своєї реєстрації. В той час, коли донька та відповідачка знаходились поза межами м.Харкова, він постійно спілкувався з донькою телефоном або через Інтернет. Вони ділились один з одним новинами, переживаннями, робили разом уроки. З початку 2023 року відповідачка почала активно чинити перешкоди у спілкуванні позивача з донькою. Позивач не може додзвонитись до дитини, складається таке враження, що його номер телефону внесений до чорного списку. Донька також припинила йому телефонувати. На дзвінки позивача відповідачка не відповідає. Кілька разів, коли вона таки знімала слухавку, відповідачка брехала, що повернулась сама, а донька залишилась в Івано- Франківській області. Ця брехня була викрита позивачем випадково, коли він зустрів доньку [PERSON] у магазині - дитина сама, без супроводу матері, робила покупки. Це відбулось в літку. З того часу позивач активно намагається налагодити стосунки з відповідачкою, щоб вона не чинила перешкод у його спілкуванні з донькою, але все марно. У позивача склалось враження, що відповідачка навмисно налаштовує доньку проти нього. Вважає такі дії відповідачки протиправними та такими, що порушують права доньки та позивача, як батька дитини. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.05.2024 року справу прийнято в провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Ульяніч І.В., справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.07.2024 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала пояснила, що вони із позивачем проживали однією сім`єю до вересня 2017 року, розійшлись так як позивач влаштовував конфлікти, підняв на неї руку. Через напружені відносини між ними, відповідач не бажає спілкуватись із позивачем, на його дзвінки не відповідає, внесла його номер телефону у «чорний список». Вона не перешкоджає позивачу у спілкуванні із донькою, дитина сама не бажає спілкуватись із батьком. Зазначила, що позивач не вживає спиртні напої, до дитини агресії не проявляє. Малолітня [PERSON] , 2012 року народження, у судовому засіданні пояснила, що батьки проживають окремо, вона мешкає із матір`ю. Із батьком вона не бажає спілкуватись, так як не має спільних тем для спілкування, їй із батьком не цікаво. Зазначила, що мати не перешкоджає її спілкуванню із батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він у дружніх відносинах із позивачем приблизно з 2000 року. У свідка є донька [PERSON] , яка спілкувалась та подружилась із донькою позивача [PERSON] , діти спілкувались до 2022 року. Потім позивач став розповідати, що донька до нього не приходить, вони не спілкуються. Зі слів позивача у їх спілкуванні перешкоджає відповідач, з цього приводу позивач турбувався та нервував. Представник третьої особи: Департаменту служб у справах дітей по Немишлянському району м. Харкова у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмові пояснення про розгляд справи без їх участі, разом з висновком опіки та піклування служби у справах дітей про розв`язання спору. У процесі судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мали фактичні шлюбні відносини, у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від шлюбних відносин сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] /а.с. 5/. Малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою позивача [PERSON] , а саме [ADDRESS] /а.с.7/ Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Як вбачається з повідомлення Департаменту служб у справах дітей по Немишлянському району м.Харкова від 27.09.2021 р. за №05-23/1069/21 адресованого позивачу, Департаментом служб у справах дітей була опитана [PERSON] , яка пояснила, що вона не перешкоджає спілкуванню позивача з дитиною та донька після конфліктної ситуації, що виникла 1 вересня 2021 року, не виявляє активного бажання у спілкуванні з батьком. Відповідачка повідомила, що проводитиме бесіди з дитиною та пояснить їй необхідність її спілкування з батьком. /а.с.8/ Відповідно до Рішенням Харківської міської ради від 09.02.2022р. №57 був встановлений порядок [PERSON] участі у вихованні доньки та визначений час: перша, третя субота місяця з 10.00 до 14.00; друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 14.00; щоп`ятниці з 18.00 до 19.00 за згодою дитини. Вказаним рішенням попереджено мати дитини - [PERSON] , що перешкоджаючи зустрічам батька з дитиною, вона порушує права дитини та батька. п.3 додатка до рішення виконавчого комітету ХМР від 20.02.2019 року №96, «Про встановлення фізичним особам порядку участі у вихованні малолітніх дітей» - втратив чинності. /а.с.9/ Як вбачається з висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР щодо доцільності встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , від 06.09.2024 року №336, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: перша, третя субота місяця з 10:00 до 14:00; друга, четверта неділя місяця з 10:00 до14:00; щоп`ятниці з 18:00 до 19:00; у вказані години передбачається особисте спілкування або за допомогою відео та аудіо зв`язку за згодою дитини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. За приписами ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ст. 153 СК України - мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з донькою та участі у її вихованні. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Отже, сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Щодо визначення судом способу участі позивача у вихованні дитини, то кожен з батьків має рівні права та обов`язки щодо дитини. Позивач, як батько дитини, прагне і повинен приймати участь у вихованні дитини та створювати для неї необхідні умови її фізичного, духовного та морального розвитку. Спілкування позивача з дитиною має бути систематичним і максимально забезпечувати в першу чергу саме інтереси дитини. В судовому засіданні позивач пояснив, що він не може відвідувати місце мешкання дитини, так як йому двері не відчиняють, до квартири не допускають, дитині та відповідачці дозвонитись він не може. Відповідач не оспорювала той факт, що вона не бажає спілкуватись із позивачем та внесла його номер телефону у "чорний список". Враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своєю донькою та право на її виховання. Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи Висновок № 336 від 06.09.2024 року Департаменту служб у справах дітей, про доцільність встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , а також враховуючи напружені відносини позивача з відповідачем та їх неможливість самостійно домовитись про порядок участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, слід встановити порядок участі позивача [PERSON] у вихованні та спілкування з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , визначивши спілкування з дитиною: перша, третя субота місяця з 10:00 до 14:00 год.; друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 14:00 год.; щоп`ятниці з 18:00 до 19:00 год.; у вказані години передбачається особисте спілкування або за допомогою відео та аудіо зв`язку за згодою дитини, згідно зазначеного висновку органу опіки та піклування. А також надати можливість [PERSON] зустрічатись та спілкуватись з донькою [PERSON] , [INFO] , не менше трьох годин протягом дня у День народження батька, а саме 10 червня, та у дні релігійних та офіційних свят (Новий рік, Різдво, Трійця, День незалежності України) за місцям дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій сторонами території, без присутності матері [PERSON] , але за згодою доньки [PERSON] , та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] . Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б стверджували про негативну поведінку позивача, щодо здійснення ним своїх батьківських прав та обов`язків, форми та методи його виховання і спілкування з дитиною призвели до будь-яких негативних наслідків щодо психологічного стану дитини, а також, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Щодо озвученої в судовому засіданні позиції малолітньої дитини, то суд зазначає, що небажання дитини спілкуватися з батьком і відсутність прихильності до нього не можуть бути покладені в основу судового рішення, враховуючи малий вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, яка має конфлікт із батьком, що негативно впливає на сприйняття дитиною його особи. За таких обставин небажання дитини спілкуватися з батьком зумовлене ситуацією, яка склалася між сторонами, і не може бути підставою для обмеження батька в реалізації його батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею. Згідно ст. 133, 141 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач по справі є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК, та відповідно звільняється від сплати судового збору при подачі до суду позовної заяви, а позов судом задовольняється, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved