Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі із підстав, викладених у ньому. Так, обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позові вказала, що відповідач не виконує свого обов"язку утримувати неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та часткове визнання позову. Зокрема, у своїй заяві просить стягувати із нього в користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей мінімальний розмір аліментів, оскільки він одержує невелику заробітну плату. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 04.08.2011 року Іванівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №4. Від спільного подружнього життя сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . 28.03.2017 року рішенням Теребовлянського районного суду шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. 17.01.2018 року Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вдруге зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №2. 14.09.2021 року рішенням Теребовлянського районного суду шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач разом із відповідачем та неповнолітніми дітьми зареєстрована в [ADDRESS] , однак фактично проживає із дітьми в с.Іванівка Тернопільського району Тернопільської області. Відповідач є працездатним, працює робітником благоустрою у КП "Теребовля". Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.180, ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, на підставі ст.182 СК України суд враховує стан здоров`я дітей та їх матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 років до 18 років, який із 01.01.2024 року становить 3196 грн., а тому вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3400 грн., щомісячно, починаючи із дати пред`явлення позову, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. При цьому, суд визначаючи зазначений розмір аліментів, врахувує наведені обставини і вважає, що відповідач спроможний їх сплачувати, оскільки інших утриманців не має, є працездатним, працює. Також, суд вважає, що відповідач має можливість здійснювати утримання своїх дітей у розмірі, визначеному судом. Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України. На підставі пункту 3 частини першої статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ. Враховуючи,\~що позивач\~звільнена від\~сплати судового\~збору за\~вимогами щодо\~стягнення аліментів,\~то судовий\~збір урозмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial