Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ( ТОВ) «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про визнання таким, що не підлягає виконанню,виконавчого напису від 19.05.2021 р., зареєстрованого в реєстрі № 24212, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В.про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 37\~343,42 грн. та понесених судових витрат, а саме судового збору 1211,20 грн., витрат на правничу допомогу-6000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» кредитний договір не був нотаріально посвідчений, жодної вимоги від відповідача про усунення порушень основного зобов`язання не надходило. Від представника позивача надійшла заява про можливість розгляду справи за відсутності позивача і його представника. Відповідач представник ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи , в судове засідання не з`явився, направив відзив на позовну заяву, в якому не погодившись з вимогами позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що на підтвердження таких витрат подається детальний опис виконаних доручень, платіжні доручення на підтвердження фактично понесених витрат. Оскільки в матеріалах справи відсутні такі документи, це є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування таких витрат. Розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є завищеним, документально не підтвердженим та неспівмірним відносно складності справи. Треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) письмових пояснень щодо предмета спору або відзиву не подали. За інформацією з Єдиного реєстру нотаріусів, що є у загальному доступі в мережі інтернет, діяльність приватного нотаріуса Грисюк О.В. припинена. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 липня 2024 р. , за клопотанням позивача, витребувано\~у Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові копію виконавчого напису № 24212 від 19.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В. і документи, що були подані до виконавчого напису. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено договір № 331092332 надання позичальнику кредит на суму 30\~000 грн. строком на 126 днів , на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти-237,25% річних від суми кредиту ( 0,65% в день) згідно графіку платежів. Договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24212 про стягнення з [PERSON] за кредитним договором 331092332 від 20.11.2019, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» , правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 89 від 15 липня 2020 р. є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», заборгованості за період з 09.04.2021 по 07.05.2021 в сумі 36\~143,42 грн., в тому числі простроченої заборгованості за сумою кредиту-22\~471,75 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом-12\~258,88 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями-1\~402,79 грн. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. За заявою ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», Міжрайонним ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові 15.07.2021 відкрито виконавче провадження №66077645 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису, накладено арешт на кошти боржника.Постановою державного виконавця від 25.04.2023 виконавчий документ повернуто стягувачу. Згідно зі ст. 18 ЦПК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» розкриває зміст умов вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає,\~що нотаріальна\~дія або\~відмова у\~її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї\~постанови\~і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності\~постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, у частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. Суд має виходити з того, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. При цьому, безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказаний висновок узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 19.03.2021 у справі №750/3781/20. Зазначаючи про спірність заборгованості позивачем не надано жодних розрахунків або переконливих доказів на підтвердження того, що на вчинення виконавчого напису його заборгованість за кредитним договором була відсутня або була в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі. Відповідач, як ініціатор вчинення оспорюваного виконавчого напису, який мав би подати нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, заперечень проти позовних вимог не надав, жодних доказів не представив. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн. Такі витрати підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають\~\~бути документально підтверджені та доведені. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верхового Суду від 15.06.2021 зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено ( п. 1 ч.2 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 31.05.2024 р., акт виконаних робіт до договору від 10.06.2024 р. Як вбачається з акту замовнику надано усну консультацію тривалістю 1 година, проведено аналіз судової практики тривалістю 2 години, підготовлено позовну заяву, на що витрачено 5 годин. Вартість 1 години складає 1000 грн., а при складанні позову-600 грн. за годину. Відповідач просить частково відмовити у задоволенні позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу і вважає розмір витрат завищеним і документально не підтвердженим. Суд вважає слушними доводи відповідача щодо не співмірності витрат на професійну правничу допомогу , здійснену адвокатом на загальну суму 6000 грн. , зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом. Адвокатом підготовлена позовна заява на восьми аркушах, яка містить обставини справи, викладені лише у трьох реченнях, решта частина-це копія мотивувальної частини будь-якого рішення суду по аналогічній справі. Представником складено також клопотання про витребування доказів відповідно до ст. 84 ЦПК України. Щодо аналізу судової практики тривалістю 2 години, то цей час не є доведеним, виходячи з конкретних обставин справи, що не представляє великої складності, усталеної практики, про яку обізнаний адвокат, оскільки проводить консультацію, а тому витрачений адвокатом час не є дійсним та необхідним , не відповідає критерію розумності розміру, реальності адвокатських витрат. З урахуваннях зазначених обставин суд вважає за можливе зменшити витрати на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача до 3000 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved