Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

13.05.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утриманнядружини та малолітньої дитини. Ухвалою суду від 30.09.2024 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дружину залишено без розгляду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20.12.2023 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Сарненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що було зроблено актовий запис № 469. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне проживання із [PERSON] та ведення спільного побуту припинене, оскільки відповідач за вчинення кримінального правопорушення відбуває покарання у виправній колонії. Малолітній син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Також вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує незначну соціальну допомогу, а також позбавлена можливості працювати, у зв`язку з чим її матеріальне становище вкрай скрутне. Відповідач участі у вихованні не приймає та кошти на утримання сина не надає. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки частки всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач надіслав суду письмові пояснення в яких проти задоволення позову заперечив, оскільки від своєї дружини дізнався, що він не є батьком малолітнього [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.12.2023 року, який був зарестрований Сарненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що було зроблено актовий запис № 469 (а.с.11). В шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). З матеріалів справи судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, остання дбає про його фізичний та духовний розвиток, забезпечує одягом. Відповідач відбуває покарання у ДУ «Катеринівська виправна колонія (№46)». Засуджений [PERSON] в установі не працює, доходи не отримував, витрати на своє утримання не відшкодовував. Дані обставини підтверджуються довідкою від 04.09.2024 року виданої ДУ «Катеринівська виправна колонія (№ 46)». Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває. Відповідач є батьком [PERSON] , доказів протилежного суду не надано. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищевикладеного, засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а тому слід стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі частки від заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає потребам дитини. У свою чергу, жодних доказів того, що відповідач не являється батьком дитини та не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, останнім в ході розгляду справи не надано. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася до суду 13.05.2024 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 84, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved