Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

31.01.2024 року позивач в особі свого представника за довіреністю Киричук Галини Миколаївни засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за двома кредитними договорами у сумі 90856,55 грн., з яких: - №1001365410601 від 25.07.2019 року у розмірі 40117,68 грн. станом на 01.12.2023 року зі строком дії по 25.07.2022 року, з яких 22255,36 грн. - заборгованості за кредитом, 6,82 грн. - заборгованості за процентами та 17855,50 грн. - заборгованості за комісією; - №1001518553901 від 09.01.2020 року у розмірі 50778,87 грн. станом на 01.12.2023 року зі строком дії по 09.01.2022 року, з яких 26845,41 грн. - заборгованості за кредитом, 8,12 грн. - заборгованості за процентами та 23925,34 грн. - заборгованості за комісією; - судовий збір за подання позовної заяви до суду засобами Електронного суду у розмірі 2422,40 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка на підставі власно підписаної заяви від 25.07.2019 року приєдналася до умов кредитного договору №1001365410601 терміном 36 місяця з розміром процентів 0,01% річних та комісії 3,99% річних. Також відповідачка на підставі власно підписаної заяви від 09.01.2020 року приєдналася до умов кредитного договору №1001518553901 терміном 24 місяця з розміром процентів 0,01% річних та комісії 4,99% річних. Кошти відповідачка за обома договорами отримала, однак договори належним чином не виконувала, що і стало підставою для подання позовної заяви до суду. Позивач у досудовому порядку повідомив відповідачку про необхідність повернення кредитних коштів, однак через відсутність будь-яких дій з боку відповідачки звернувся до суду із даною позовною заявою. Окремо в позовній заяві було зазначено, що позивач просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою судді від 04.03.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.44). Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.46-47), а відповідачка вказану ухвалу отримала (а.с.48). Відзив від відповідачки не надходив. Заяви, клопотання у справі від учасників не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Первинно 25.07.2019 року відповідачка підписала заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування у позивача №1001365410601, за умовами якої відповідачка прийняла публічну пропозицію акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті pumb.ua, з урахуванням умов надання всіх послуг (а.с.7, зворотній бік - 8). Відповідно до умов вказаного договору АТ «ПУМБ» надав позичальниці [PERSON] споживчий кредит на загальну суму 30000,00 грн. на строк 36 місяців до 25.07.2022 року з урахуванням кредитних канікул у квітні-червні 2020 року. Повернення споживчого кредиту та сплата процентів за користування споживчим кредитом разом із комісіями здійснюється за ануїтетною (рівними платежами) схемою. Відповідно до графіку платежів дата платежу до 25 числа кожного місяця, у тому числі комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1197,00 грн. щомісяця. На виконання умов укладеного договору банк відповідно до платіжної інструкції № TR.36568039.34059.8810 від 25.07.2019 року видав кредитні кошти відповідачці в обумовленій сумі у сумі 30000,00 грн. (а.с.21). Позивачем надана публічна пропозиція АТ «ПУМБ», затверджена рішенням правління позивача №760 від 11.06.2019 року на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не містить підпису відповідачки (а.с.11, зворотній бік - 17). З наданої банком виписки з рахунку відповідачки вбачається, що відповідачка свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів виконувала не належним чином, а саме сплачувала відповідні платежі до серпня 2020 року, після чого жодних платежів на користь позивача не здійснювала з усіх передбачених платежів (а.с.22-23), у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яку позивач бажає стягнути з відповідачки. Суд погоджується зі заявленими вимогами позивача в частині заявлених вимог щодо суми кредиту, який підлягає стягненню та процентів за його користування у сумах 22255,36 грн. - заборгованості за кредитом, 6,82 грн. відповідно, оскільки вказані вимоги прямо виплавають із отриманого відповідачкою кредиту у позивача, визначені у її заяві на отримання кредиту як обов`язкові платежі, а тому вимоги в цій частині є доведеними. В той же час суд вважає, що позивач не довів свого права на отримання відповідних комісій з відповідачки по договору від 25.07.2019 року, оскільки питання оплати комісій визначено у публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка фактично не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки суду не доведено що саме цю складову договору 25.07.2019 року відповідачка підписала чи ознайомилася з нею. У даному випадку мова йде про те, що на вказаній складовій договору позики відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника, який є відповідачем у справі, із запропонованими у цьому документі умовами кредитування. У самій вищевказаній заяві дійсно передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості, що деталізовано у графіку платежів, однак розмір комісії встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту відповідачкою інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином, суд вважає, що умови договору про комісію не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, що суперечить вимогам ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Відтак, умови договору про щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає нікчемними, а тому нарахована заборгованість за комісією в сумі 17855,50 грн. за договором №1001365410601 не підлягає стягненню з відповідачки. Більш того, сплачена відповідачкою та яка підтверджена позивачем у розрахунку заборгованості за комісією (а.с.23) комісія у розмірі 9598,19 грн. (платежі до квітня 2020 року) повинна бути не просто погашена, а врахована у залік заборгованості за кредитом, що відповідає наслідкам визнання правочину нікчемним. Таким чином, розмір дійсної заборгованості за першим кредитом, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 12657,17 грн. (22255,36 грн. - 9598,19 грн.), а також 6,82 грн. прострочених процентів за користування кредитом, а загалом 12663,99 грн. із первинно заявлених позивачем до стягнення 40117,68 грн. за договором №1001365410601 від 25.07.2019 року. Вдруге 09.01.2020 року відповідачка підписала заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування у позивача №1001518553901, за умовами якої відповідачка також прийняла публічну пропозицію акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті pumb.ua, з урахуванням умов надання всіх послуг (а.с.8, зворотній бік - 9). Відповідно до умов вказаного договору АТ «ПУМБ» надав позичальниці [PERSON] споживчий кредит на загальну суму 31000,00 грн. на строк 24 місяців до 09.01.2022 року з урахуванням кредитних канікул у травні-липні 2020 року. Повернення споживчого кредиту та сплата процентів за користування споживчим кредитом разом із комісіями здійснюється за ануїтетною (рівними платежами) схемою. Відповідно до графіку платежів дата платежу до 09 числа кожного місяця, у тому числі комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1546,90 грн. щомісяця. На виконання умов укладеного договору банк відповідно до платіжної інструкції № TR.40207394.63632.8810 від 09.01.2020 року видав кредитні кошти відповідачці в обумовленій сумі у сумі 31000,00 грн. (а.с.21, зворотній бік). Позивачем надана публічна пропозиція АТ «ПУМБ», затверджена рішенням правління позивача №760 від 11.06.2019 року на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не містить підпису відповідачки (а.с.11, зворотній бік - 17). З наданої банком виписки з рахунку відповідачки вбачається, що відповідачка свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів виконувала не належним чином, а саме сплачувала відповідні платежі до серпня 2020 року, після чого жодних платежів на користь позивача не здійснювала з усіх передбачених платежів (а.с.24-25), у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яку позивач бажає стягнути з відповідачки. Суд погоджується зі заявленими вимогами позивача в частині заявлених вимог щодо суми кредиту, який підлягає стягненню та процентів за його користування у сумах 26845,41 грн. - заборгованості за кредитом, 8,12 грн. відповідно, оскільки вказані вимоги прямо виплавають із отриманого відповідачкою кредиту у позивача, визначені у її заяві на отримання кредиту як обов`язкові платежі, а тому вимоги в цій частині є доведеними. В той же час суд вважає, що позивач не довів свого права на отримання відповідних комісій з відповідачки по договору від 09.01.2020 року, оскільки питання оплати комісій визначено у публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка фактично не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки суду не доведено що саме цю складову договору 09.01.2020 року відповідачка підписала чи ознайомилася з нею. У даному випадку мова йде про те, що на вказаній складовій договору позики відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника, який є відповідачем у справі, із запропонованими у цьому документі умовами кредитування. У самій вищевказаній заяві дійсно передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості, що деталізовано у графіку платежів, однак розмір комісії встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту відповідачкою інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином, суд вважає, що умови договору про комісію не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, що суперечить вимогам ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Відтак, умови договору про щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає нікчемними, а тому нарахована заборгованість за комісією в сумі 23925,34 грн. за договором №1001518553901 не підлягає стягненню з відповідачки. Більш того, сплачена відповідачкою та яка підтверджена позивачем у розрахунку заборгованості за комісією (а.с.25) комісія у розмірі 3093,80 грн. (платежі до березня 2020 року) повинна бути не просто погашена, а врахована у залік заборгованості за кредитом, що відповідає наслідкам визнання правочину нікчемним. Таким чином, розмір дійсної заборгованості за другим кредитом, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 23751,61 грн. (26845,41грн. - 3093,80 грн.), а також 8,12 грн. прострочених процентів за користування кредитом, а загалом 23759,73 грн. із первинно заявлених позивачем до стягнення 50778,87 грн. за договором №1001518553901 від 09.01.2020 року. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач, направивши повідомлення-вимогу від 01.12.2023 року про дострокове стягнення заборгованості (а.с.9, зворотній бік - 10), змінив строк дії та умови кредитного договору, фактично припинивши його дію, тому будь-які нарахування поза вказаним строком є неправомірними та стягненню не підлягають. Розрахунок заборгованості складений станом на 25.07.2022 року та 09.02.2022 року, тобто коли договори припинили свою дію відповідно до строків, в них вказаних. Крім цього, при стягненні вказаної суми основне зобов`язання між сторонами припиняється та в подальшому до відповідачки позивач зможе застосовувати у судовому порядку виключно санкції, передбачені ст.625 ЦК України (індекс інфляції та 3% річних), які на час воєнного стану застосуванню не підлягають відповідно до норм ЦК України. Загальний розмір вимог до відповідачки, який підлягає стягненню становить 36243,72 грн. (12663,99 грн. за договором №1001365410601 від 25.07.2019 року + 23759,73 грн. за договором №1001518553901 від 09.01.2020 року) із 90896,55 грн. заявлених (40117,68 за договором №1001365410601 від 25.07.2019 року + 50778,87 грн. за договором №1001518553901 від 09.01.2020 року), що становить 39,87% від заявлених вимог. На підставі ст .141 ЦПК України, враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 39,87% від заявлених вимог, то із сплаченого позивачем судового збору як заявленої вимоги про відшкодування судових витрат при зверненні до суду з відповідачки слід стягнути судовий збір у вказаному процентному відношенні, шо складає 965,81 грн. із 2422,40 грн. сплачених. На підставі викладеного та

Outcome: partial