Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

12 червня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом про зміну місця проживання дитини, відібрання дитини та припинення стягнення аліментів. В обґрунтування позову, позивач зазначила, що з 2009 року вона перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON] . Від шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року визначено місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин та у зв`язку з визначенням місця проживання дитини з відповідачем, син проживав разом з батьком, який виховував та матеріально забезпечував його. Однак у січні 2022 року [PERSON] виїхав за кордон і до теперішнього часу не повернувся. Син залишився проживати разом з батьками відповідача [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами. Після виїзду за кордон, відповідач, як батько, ніякого зв`язку з дитиною не підтримує, не піклується про неї, станом її здоров`я, розвитком, навчанням та успіхами дитини не цікавиться, уникає зустрічей з дитиною, на діалог не виходить, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не відвідує дитину навіть на свята, на телефонні дзвінки дитини не відповідає, що свідчить про нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Усі обов`язки щодо виховання та утримання малолітнього сина лягли на родину батьків відповідача, які самостійно, без участі відповідача займалися вихованням та матеріальним утриманням дитини, однак дитина у сім`ї діда та баби почувається погано, оскільки вони не можуть надати дитині материнську турботу та належну опіку. Вважає, що вона як мати сумлінно буде виконувати свої обов`язки, проявить материнську турботу, піклування про дитину, про її фізичний розвиток, зробить усе, щоб дитина розвивалася духовно, фізично, створить належні житлово-побутові умови проживання та умови для розвитку його природних здібностей, забезпечить продуктами харчування, медичним доглядом, одягом, взуттям та іншими речами, необхідними для розвитку дитини, з її боку відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини на теперішній час з нею, які б негативно впливали на її виховання та розвиток. Оскільки відповідач проживає тривалий час з січня 2022 року за межами України, [PERSON] проживає разом з батьками відповідача, можна дійти висновку про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав та про відсутність підстав для стягнення з неї аліментів. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав для проживання разом з матір`ю [PERSON] , у зв`язку з фактом самостійного виховання малолітньої дитини матір`ю без участі батька, припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 січня 2021 року дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття на підставі судового наказу, виданого Глобинським районним судом Полтавської області від 22.01.2021 по справі № 527/43/21, стягнути з відповідача сплачений судовий збір. 12 липня 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачем, рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року місце проживання їх малолітнього сина визначено з ним. З того часу син постійно проживає разом з ним та його батьками, вони піклуються про нього, забезпечують дитині належний рівень проживання, забезпечують його матеріальні та духовні потреби. У зв`язку з тим, що син має певні вади здоров`я і потребує постійного лікування, він був змушений виїхати за кордон і там тимчасово працевлаштуватися, усі зароблені кошти він відправляв на утримання та лікування сина, він постійно цікавився рівнем його життя, станом його здоров`я, успіхами, мав постійний контакт з дитиною. Позивач часто сплачувала аліменти несвоєчасно та не у повному обсязі. На час виїзду за кордон, ним було оформлено довіреність на ім`я матері [PERSON] на представлення інтересів дитини на час його виїзду за кордон. Як йому стало відомо зі спілкування з сином, його матір з ним не спілкувалася, не цікавилася його життям, дитина знає, що у нього є матір, але не сприймає її як члена своєї родини. Посилаючись на викладене, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що їх спілкування з [PERSON] відбувається за допомогою «Телеграму» , дитина боїться іншим чином спілкуватись, оскільки її залякують та не дозволяють. Пояснила, що [PERSON] говорив їй, що хоче жити з нею, що його ображають, кричать , забирають телефон. Повідомила, що в даний час вона бере участь у житті дитини шляхом спілкування з ним, сплачує аліменти, іноді спілкується по телефону з класним керівником [PERSON] . Повідомила, що протягом 2020-2023 року перебувала за кордоном на заробітках, періодично приїздила в Україну. Представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, зазначених у ньому. Вказав, що ухилення батька від виконання батьківських обов`язків та невиконання рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком полягає в тому, що [PERSON] залишив Гліба в небезпеці, під час воєнного стану з пожилими батьками та виїхав за кордон. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Пояснив, що мати дитиною тривалий час не цікавилась, не спілкувалась з Глібом. Вказав, що він не забороняє [PERSON] спілкуватися з мамою, рішення проживати з ним [PERSON] прийняв самостійно, дитина не виявляє бажання жити з мамою. За місцем проживання дитини для нього створені всі необхідні умови. Він дійсно виїжджав на деякий час за кордон на заробітки, оскільки [PERSON] хворіє та потребує тривалого і дороговартісного лікування. В цей час [PERSON] продовжував проживати в його будинку, разом з бабусею, дідусем та тіткою, які ним опікувалися. Він продовжував брати активну участь в житті та вихованні дитини, постійно спілкувався з ним засобами телефонного зв`язку, пересилав кошти на його утримання та лікування. На даний час він повернувся із за кордону та в подальшому не має наміру залишати дитину, займається працевлаштуванням. Зазначив, що [PERSON] лише декілька разів приїжджала до Гліба, при цьому постійно влаштовувала конфліктні ситуації. Представник відповідача [PERSON] прохала в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - відділу опіки та піклування виконавчого комітету Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області Кабачок Л.І. в судовому засіданні пояснила, що ними надано висновок задля розв`язання спору між батьками з приводу визначення місця проживання дитини. Вказала, що при особистому спілкуванні дитини повідомила, що не бажає змінювати місце проживання. Умови проживання Гліба є задовільними. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину своєї неявки, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, думку малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані\~ докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Полив`ян [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.34). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.37-41). Судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області від 22.01.2021 № 527/43/21 стягнуто з\~ [PERSON] на користь\~ [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку\~та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно,\~починаючи з 13 січня 2021 року - дня подачі заяви і\~до досягнення дитиною повноліття (а.с.65). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з примусового виконання судового наказу № 527/43/21, [PERSON] мала заборгованість зі сплати аліментів станом на грудень 2021 року 8027,14 грн, станом на грудень 2022 року 18783,14 грн, станом на грудень 2023 року 32899,14 грн, станом на травень 2024 року 1527,00 грн (а.с.80). Рішенням Виконавчого комітету Глобинської міської ради № 278 від 25.10.2021, встановлено дні побачень [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] (а.с.42). Як вбачається з психологічного заключення, складеного практикуючим психологом [PERSON] 23.05.2024, [PERSON] погано почувається в родині дідуся та бабусі, в якій зараз мешкає. [PERSON] визначився сам з місцем свого подальшого перебування, а саме, разом з мамою. Стан підлітка нервово тривожний. Спостерігається підвищена лабільність психічних процесів (а.с.43-44). Відповідно до відповіді на запит № 0116/1434 від 08.07.2024 КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», дитина [PERSON] був на первинній консультації 02.07.2024, під час розмови про матір, стосовно її дій, в адресу дитини, хлопчик стає настороженим, виражає опозиційні реакції щодо зміни місця проживання (а.с.69). Позивач є фізичною особою підприємцем (а.с.13), є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-33) Згідно характеристики [PERSON] , виданої Глобинським ліцеєм № 1 ім. В.Є. Курченка 26.06.2024, зокрема батько учня підтримує зв`язок зі школою, дідусь і бабуся постійно відвідують батьківські збори, слідкують за відвідуванням Гліба навчального закладу, підвозять його до школи особистим транспортом. Батько, дідусь і бабуся слідкують за здоров`ям [PERSON] , дитина забезпечена всім необхідним для навчання та проживання (а.с.81). Відповідно до Висновку про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради № 265 від 30.07.2024, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, [PERSON] проживає в будинку разом з сином та своїми батьками. Для виховання, розвитку та проживання малолітнього сина [PERSON] створені всі необхідні умови. Під час відвідування родини спеціалісти служби поспілкувалися з Глібом стосовно того з ким би він хотів проживати, зі слів хлопчика він не бажає проживати з матір`ю. Враховуючи, що фактично для зміни проживання дитини вагомі підстави відсутні і з великою вірогідністю можуть стати чинниками, які спровокують вкрай негативні наслідки у разі примусового переміщення малолітнього Гліба, а також заслухавши думку дитини, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Глобинської міської ради, вважає за доцільне не змінювати постійне місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] (а.с.112-114). В судовому засіданні було вислухано думку малолітнього [PERSON] , [INFO] , в присутності психолога [PERSON] , який пояснив, що хоче проживати з татом [PERSON] , який займається його вихованням та утримання. Маму Полив`яну\~ [PERSON] він вважає сторонньою людиною, не бажає з нею проживати та не спілкується. Своєю родиною вважає тата, бабусю та дідуся та тітку. Заперечив факт поїздки з мамою до психолога, вказав, що в 2024 році жодного разу нікуди не їздив з нею. Свідок [PERSON] , яка є двоюрідною тіткою [PERSON] , пояснила суду, що [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , який займається його розвитком, вихованням, навчанням та лікуванням, активну участь в житті дитини беруть бабуся та дідусь по батьківській лінії, які проживають з ними. Гліб дуже комунікативна дитина, проте після спілкування з мамою він замикається. Свідок [PERSON] та [PERSON] надали аналогічні пояснення. Пояснили, що [PERSON] змалечку проживає разом зі своїми батьком, дідусем, бабусею та тіткою по сусідству з ними. Батько та дідусь з бабусею займаються вихованням, лікуванням, утримують дитину. Про маму в спілкування [PERSON] ніколи не згадує. Мама дитини [PERSON] декілька разів приїжджала, влаштовувала конфлікти, намагалася тягти Гліба силоміць, дитина виривалась. Зазначили, що [PERSON] любить свого сина, жорстоко з ним не поводиться, займається розвитком дитини. Свідок [PERSON] , яка є фельдшером ФАП в с [PERSON] , повідомила суду, що вона з 2014 року здійснює нагляд за станом здоров`я [PERSON] , виконує призначення лікарів. Дитина проживає разом з батьком та дідусем з бабусею, які займаються його здоров`ям. При відвідуванні дитини, вона помічала, що у Гліба завжди присутні фрукти, овочі, вітаміни, призначення лікарів виконуються, бабуся контролює лікування. Напруженої обстановки в сім`ї вона не помічала, умови проживання дитини гарні. Полив`яну [PERSON] вона ніколи не бачила, здоров`ям сина остання не цікавилась [PERSON] , яка є матір`ю відповідача та бабусею [PERSON] , пояснила, що вона проживає разом з чоловіком, сином та внуком. Мати дитини Глібом не цікавилась, ніякої участі в його житті не бере, лікуванням, розвитком та утриманням не займається. Зазначила, що син тимчасово виїжджав за кордон на заробітки, оскільки внук хворіє, на лікування потрібні значні кошти. Вказала, що вихованням та розвитком Гліба займається його батько, під час перебування за кордоном батько також підтримував зв`язок з сином по телефону, допомагав матеріально, цікавився його життям. Вона, дідусь та її донька займались Глібом, возили до школи, займались лікуванням, утримували . [PERSON] приїжджала до Гліба декілька разів (останній раз 09.06.2024 року), влаштовувала конфлікти, намагалася його примусово забрати, дитина відмовлялась. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1,2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного \~з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. При визначенні місця проживання дитини необхідно враховувати найкращі інтереси дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року (справа № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18 вказала, що\~при визначенні місця проживання дитини\~першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини\~від 20 листопада 1989 року. З досліджених доказів судом встановлено, що місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] рішенням суду визначено разом з батьком [PERSON] , який проживає разом зі своїми батьками. Згідно характеристики з місця навчання дитини [PERSON] , батько учня підтримує зв`язок зі школою, дідусь і бабуся постійно відвідують батьківські збори, слідкують за відвідуванням дитиною навчального закладу, за місцем проживання дитини створені всі необхідні умови. Також судом встановлено, що як в ході спілкування зі спеціалістами служби у справах дітей, так і в ході надання пояснень суду, малолітній [PERSON] зазначив, що не бажає проживати з матір`ю, а хоче проживати разом з батьком. Крім того, як зі змісту позовної заяви, так і в ході судового розгляду, судом встановлено, що позивач вказує на те, що вона в майбутньому буде виконувати свої обов`язки, проявить материнську турботу, піклування про дитину, про її фізичний розвиток, зробить усе, щоб дитина розвивалася духовно, фізично, створить належні житлово-побутові умови проживання, проте ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків має оцінюватися судом саме на момент розгляду справи. Натомість, судом встановлено, що мати дитини майже не підтримує стосунки з сином, [PERSON] вважає її сторонньою людиною. Крім того, [PERSON] не цікавиться навчанням сина, до травня 2024 року мала заборгованість зі сплати аліментів. Та обставина, що батько дитини тимчасово виїздив за кордон не дає суду підстави вважати, що він ухилявся від виконання батьківських обов`язків, оскільки він перераховував кошти на утримання сина батькам (а.с.82-89), на період своєї відсутності складав довіреність на свою матір для вирішення нею питань, що стосуються інтересів дитини (а.с.77-79), продовжував спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку. До психологічного заключення, складеного практикуючим психологом [PERSON] 23.05.2024 суд відноситься критично, оскільки він суперечить матеріалам справи у їх сукупності, а також думці [PERSON] , висловленій ним в ході судового розгляду. Суд також враховує, що [PERSON] взагалі заперечив факт спілкування з вказаним психологом. Крім того, його описова частина суперечить загальному висновку в частині емоційного стану підлітка. За таких обставин, з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] до задоволення не підлягає. Вирішуючи позовну вимогу про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до п.п.\~2-5\~частини\~першої статті\~164 Сімейного кодексу України, такими випадками є якщо батьки ухиляються від\~виконання своїх\~обов`язків щодо\~виховання дитини\~та/або\~забезпечення здобуття\~нею повної\~загальної середньої\~освіти; жорстоко\~поводяться з\~дитиною;\~ є\~хронічними алкоголіками\~або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. В ході судового розгляду, позивач зазначила, що підставою для відібрання дитини є те, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Проте, в ході судового розгляду не встановлено підстав на підтвердження вказаних позивачем обставин, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині припинення стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, визначено, що після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи те, що малолітня дитина продовжує проживати разом з батьком, суд під час розгляду справи дійшов висновку про відсутність підстав для визначення місця проживання з матір`ю, отже обставини, які можуть слугувати підставою для припинення стягнення аліментів відсутні, тому позов в цій частині до задоволення не підлягає. У зв`язку з відмовою у задоволенні позові, сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: dismissed