Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який у подальшому було уточнено, до [PERSON] про скасування права власності на 1/8 частини домоволодіння, в обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з 15 листопада 1975 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] - третя особа у справі. 23.06.1984 подружжя [PERSON] , перебуваючи у шлюбі, придбало у власність шлаколітий жилий будинок А-І, жилою площею 18,1 кв.м., сарай Б, сарай В, водопровід, погреб, огорожу №1,2 у [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. Покупцем даного будинку виступив чоловік Позивача - [PERSON] . 29.06.1992 [PERSON] помер. На день його смерті у вищевказаному будинку спільно мешкали він, його дружина [PERSON] та їх спільна дочка [PERSON] . У зв`язку зі смертю [PERSON] , 16.03.1994 державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори було зареєстровано в реєстрі спадкових справ №289 запис №11508 та видано [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частину у спільному майні набутим спільно подружжям до смерті її чоловіка, а саме на: 1/2 частину шлаколітого жилого будинку А-І, жилою площею 18,1 кв.м., сарай Б, сарай В, водопровід, погреб, огорожу №1,2 у [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.; 1/2 частину мотоцикла без коляски марки «Восход-2» державний номер [NUMBER] . 12.04.1994 право власності [PERSON] на 1/2 частину у спільному майні набутому спільно подружжям до смерті її чоловіка, зареєстровано в Криворізьким БТІ під №17доп-284-33077. 16.03.1994 державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори було зареєстровано в реєстрі спадкових справ №289 запис №11510 право на спадщину за законом, та видано свідоцтво про право на спадщину в рівних частках на: 1/2 частину шлаколітого жилого будинку А-І, жилою площею 18,1 кв.м., сарай Б, сарай В, водопровід, погреб, огорожу №1,2 у [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.; 1/2 частину мотоцикла без коляски марки «Восход-2» державний номер [NUMBER] . Спадкоємцями визнано [PERSON] - дружину померлого; [PERSON] - доньку померлого; [PERSON] - батька померлого;\~ [PERSON] -\~мати померлого.\~Право власності\~на 1/2 частину жилого будинку [ADDRESS] , визнано за вказаними вище особами в рівних частинах, про що Криворізьким БТІ 12.04.1994 зроблено запис №17доп-284 запис 33077. Отже, з 12.04.1994 право власності на жилий будинок [ADDRESS] , було розподілене наступним чином: вдові померлого [PERSON] належить 5/8 часток; дочці померлого [PERSON] належить 1/8 частка; батьку померлого [PERSON] належить 1/8 частка; матері померлого [PERSON] належить 1/8 частка. Вказані вище частки в натурі не виділялись, спосіб реалізації права користування будинком для співвласників не визначався. З моменту переходу права власності на жилий будинок [ADDRESS] , в ньому постійно проживають та відповідно утримують його позивач та її донька - третя особа у справі. Тобто з 1994 року, весь тягар утримання майна, оплата комунальних послуг, всіх інших, пов`язаних з утриманням будинку та земельної ділянки, витрат, несуть вказані вище особи. Співвласники будинку [PERSON] та [PERSON] не лише не проживають в даному будинку, не несуть витрат на його утримання, а навіть жодного разу не відвідували своє майно та своїх родичів, невістку та онуку. Окрім того, вони видали нотаріально посвідчену довіреність на ім`я [PERSON] , якою уповноважили останню оформити право власності на належні їм права на 1/8 частку у спадщині на свою онуку [PERSON] . Позивач намагалася реалізувати вказане доручення та переоформити право власності на 2/8 частки у домоволодінні за своєю дочкою, отримала згоду Виконкому, але через некоректно оформлені вказівки в довіреності не змогла довести переоформлення до кінця. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] не мали наміру проживати та користуватися належними їм кожному по 1/8 частки у спільному майні, й вчинили дії, що свідчать про відмову від прав на нього. Крім того, з відкритих джерел - офіційного сайту федеральної нотаріальної палати російської федерації, [PERSON] стало відомо, що її свекр - [PERSON] помер у 2000 році в республіці башкортостан, відомості відносно свекрухи - відповідача [PERSON] - відсутні. Проте офіційно підтвердити цю обставину через неспровоковану військову агресію російської федерації проти України наразі не є можливим. З огляду на викладене вище, позивач просить суд її позов задовольнити. Ухвалою суду від 20 травня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18 липня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання сторони у справі не з`явились. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав, наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Відповідача у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача надійшло пояснення щодо позовних вимог, з яких вбачається, що остання не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У судовому засіданні встановлено, що з 15 листопада 1975 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] (а.с. 12). 23.06.1984 подружжя [PERSON] , перебуваючи у шлюбі, придбало у власність шлаколітий жилий будинок А-І, жилою площею 18,1 кв.м., сарай Б, сарай В, водопровід, погреб, огорожу №1,2 у [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. Покупцем даного будинку виступив чоловік позивача - [PERSON] (а.с. 13-18). 29.06.1992 [PERSON] помер (а.с. 12). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину шлаколітого жилого будинку А-І, жилою площею 32,50 кв.м., який складається з вбиральні Г, огорожі №1,2, водо колонки І, замощення ІІ, тамбура аІ, знаходиться у [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.; 1/2 частину мотоцикла без коляски марки «Восход-2», двигун № [NUMBER] , рама № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 16.03.1994 державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. було зареєстровано в реєстрі спадкових справ за №289, запис №11508, та видано [PERSON] свідоцтво про право власності у спільному майні подружжям, а саме на: 1/2 частину шлаколітого жилого будинку А-І, жилою площею 32,50 кв.м., який складається з вбиральні Г, огорожі №1,2, водо колонки І, замощення ІІ, тамбура аІ, знаходиться у [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.; 1/2 частину мотоцикла без коляски марки «Восход-2», двигун № [NUMBER] , рама № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с.\~19). 12.04.1994 право власності [PERSON] на 1/2 частину у спільному майні подружжя зареєстровано в Криворізьким БТІ під №17доп-284-33077. Також 16.03.1994 державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. було зареєстровано в реєстрі спадкових справ за №289, запис №11510, право на спадщину за законом та видано свідоцтво про право на спадщину в рівних частках на: 1/2 частину шлаколітого жилого будинку А-І, жилою площею 32,50 кв.м., який складається з вбиральні Г, огорожі №1,2, водо колонки І, замощення ІІ, тамбура аІ, знаходиться у [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.; 1/2 частину мотоцикла без коляски марки «Восход-2», двигун № [NUMBER] , рама № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Спадкоємцями першої черги визнано [PERSON] - дружину померлого; [PERSON] - доньку померлого; [PERSON] - батька померлого;\~ [PERSON] -\~мати померлого\~(а.с.\~20).\~Право власності\~на 1/2 частину жилого будинку [ADDRESS] визнано за вказаними вище особами в рівних частинах, про що Криворізьким БТІ 12.04.1994 зроблено запис №17доп-284 запис 33077. З досліджених доказів у справі судом встановлено, що з 12.04.1994 право власності на жилий будинок [ADDRESS] був розподілений наступним чином: вдові померлого [PERSON] належить 5/8 часток; дочці померлого [PERSON] належить 1/8 частка; батьку померлого [PERSON] належить 1/8 частка; матері померлого [PERSON] належить 1/8 частка. Також з матеріалів справи вбачається, що батьки померлого [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти оформлення права власності на належну їм 1/4 частку спадщини на свою онуку [PERSON] (а.с. 21-23). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 36, 37). Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна від 20.06.2024, ринкова вартість об`єкта оцінки шлаколітого жилого будинку А-І, жилою площею 32,50 кв.м., який складається з вбиральні Г, огорожі №1,2, водо колонки І, замощення ІІ, тамбура аІ, знаходиться у [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., станом на 20.06.2024 становить 200\~000,00 грн., відповідно вартість 1/4 частки будинку становить 25\~000,00 грн. (а.с. 62-79). У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Судом, у свою чергу, встановлено, що відповідач є власником 1/4 частини шлаколітого жилого будинку А-І, жилою площею 32,50 кв.м., який складається з вбиральні Г, огорожі №1,2, водо колонки І, замощення ІІ, тамбура аІ, знаходиться у [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., тобто її частка є незначною. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачу на праві власності належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , де остання й мешкає. Реальний виділ 1/4 частини спірного жилого будинку з господарськими спорудами та будівлями є технічно неможливим, що сторонами не заперечується. Припинення права власності відповідача на 1/4 частину будинку у вказаному випадку не завдасть останній істотної шкоди, у зв`язку з перебуванням у її власності іншого житла. Відповідно до квитанції №0.0.3739383452.1 від 02.07.2024 позивач [PERSON] внесла на депозитний рахунок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вартість 1/4 частину спірного будинку 25\~000,00 грн. (а.с. 30). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність передбачених статтею 365 ЦК України підстав для задоволення позову [PERSON] . Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач просить суд віднести витрати по справі за рахунок позивача.

Outcome: approved