Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач вказує, що згідно з рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 20.08.2018 було ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 1\~000,00\~грн.щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму,\~встановленого для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,починаючи\~з 10.07.2018\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття. Вказує, що оскільки зросли витрати на утримання дитини, то просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача \~частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Позивачка у заяві від 01.10.2024 позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач у заяві від 01.10.2024 позовні вимоги визнав, просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області у справі №291/778/18 від 20.08.2018 стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 1\~000,00\~грн.,але не менше 50 % прожиткового мінімуму,\~встановленого для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,починаючи з 10.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10). Позивач стверджує, що з часу винесення судового рішення витрати на утримання дитини зросли, присуджені аліменти є недостатніми для забезпечення останньої необхідним. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15\~розділу\~ІІІ Сімейного Кодексу України. Вирішуючи питання про зміну розміру та способу стягнення аліментів, які зобов`язаний сплачувати відповідач на користь позивача, суд виходить з таких мотивів та положень закону. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1\~ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, з дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] ,\~ [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, а з відповідача стягуються аліменти в сумі 1000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, однак даних коштів не вистачає на утримання дитини, а відтак, позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Крім того, слід зазначити, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів, проти чого відповідач не заперечив. Відповідно до ч.2\~ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1\~ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як встановлено в судовому засіданні, як на підставу для зміни розміру та способу стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів, відповідно до рішення Ружинського районного суду від 20 серпня 2018 року на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, відновлення здоров`я, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Відповідач є працездатною особою, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей, позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в частці у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду про зміну розміру та способу стягнення аліментів законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо вимоги позивача про визнання виконавчого листа по справі №291/778/18, виданого на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 20.08.2018, таким що не підлягає вподальшому виконанню є необґрунтованою та у її задоволенні слід відмовити з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або\~ з інших причин. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішеннях інших органів (посадових осіб) регулюються\~розділом VI ЦПК України. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1 211,20 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі\~п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial