Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

12.02.2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимоги у якому обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 20.11.2022 року укладено Кредитний договір (оферти) № 20.11.2022-100000995. Відповідно до умов Договору, позичальнику надано кредит у сумі 7000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 20.11.2022 року, строком на 42 дні, з фіксованою процентною ставкою "Економ" - 2 % за 1 день користування кредитом та фіксованою процентною ставкою "Стандарт" - 3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки може бути збільшено в односторонньому порядку. Пунктом 3.1 договору передбачено, що кредитор зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 12.02.2024 рік, утворилась заборгованість у розмірі 14840 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000 грн. та по процентам в розмірі 7840,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 20.11.2022-100000995 від 20.11.2022 року у розмірі 14840,00 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, правом на подання відзиву не скористався. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. 20.11.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 20.11.2022-100000995, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у розмірі 7000 грн., строком на 42 дні, з фіксованою процентною ставкою "Економ" - 2 % за 1 день користування кредитом та фіксованою процентною ставкою "Стандарт" - 3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Згідно з квитанцією від 20.11.2022 року, позичальнику перераховано позикодавцем грошові кошти у сумі 7000,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено парафом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Споживчий центр» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №20.11.2022-100000995 від 20.11.2022 року, станом на 12.02.2024 рік, загальна заборгованість [PERSON] становить 14840 грн. 00 коп., яка складається з наступного: основного боргу 7000,00 грн.; процентів за період з 20.11.2022 року до 31.12.2022 року 7840 грн. 00 коп. Доказів погашення відповідачем заборгованості суду не надано. Суд вважає доведеним та документально підтвердженим факт утворення відповідачем по справі заборгованості у розмірі 14840 грн. 00 коп. у зв`язку з не виконання умов кредитного договору, яка підлягає стягненню на користь позивача. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 2422,40 грн., у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved