Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом , в якому просила стягнути з відповідачки на її користь компенсацію вартості майна , набутого без достатніх правових підстав в сумі 34\~183 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 01.04.2019 року по справі № 240/520/18, яке набрало законної сили відповідача було зобов`язано повернути майно з визначеною вартістю на час придбання: холодильник «Атлант 6024-100 вартістю 9674 грн.,телевізор «Philips» вартістю 7709,01 грн та пральну машину «LG» вартістю 10099 грн. При примусовому виконанні судового рішення було встановлено, що майно відсутнє. Виконавчий лист було повернуто їй у звязку з неможливістю виконання тому що майно відсутнє. Посилаючись на ст.1213 ЦК України просить стягнути з відповідачки вартість майна яким вона безпідставно заволоділа та не повернула та покласти судові витрати . Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якій залучила як доказ звіт про оцінку майна та зазначила, що частково визнає позов, але ж враховуючи, що майно не було новим, нею було оплачено експертне дослідження за висновками якого фактична вартість майна становить 15990 гривень. Лише в цій частині визнає позов. В іншій частині просить відмовити за недоведеністю. 06.02.2024 року позивач звернулась із заявою про зменшення позовних вимог, погодившись із тим ,що на день розгляду справи загальна вартість зазначеного у позовній заяві майна складає 15990 грн : холодильник 6360 грн, пральна машина 4830 грн, вартість телевізору 4800 грн., тому в подальшому просила вважати позовною вимогою вимогу про стягнення з відповідачки компенсації вартості безпідставно набутого майна в розмірі 15990 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в зменшеному розмірі та просив задовольнити. Відповідач заявила що визнає позов на 15990 гривень. Вислухавши сторони, дослідивши заяви по суті справи та надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 01.04.2019 року по справі № 240/520/18, яке набрало законної сили 18.07.2019 року після апеляційного оскарження ( Постанова Донецького апеляційного суду від 18.07.2019 ), [PERSON] було зобов`язано повернути [PERSON] майно з визначеною вартістю на час придбання: холодильник «Атлант 6024-100 вартістю 9674 грн.,телевізор «Philips» вартістю 7709,01 грн та пральну машину «LG» вартістю 10099 грн. ( а.с. 12-18 т.2) Згідно з свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] 03.01.2020 року змінила прізвище на [PERSON] ( а.с. 29 т.2) 04.09.2019 року Олександрівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області відкрите виконавче провадження ВП № 59958532 ( постанова про відкриття виконавчого провадження а.с. 20 т.2) 20.12.2019 року виконавчий лист був повернутий стягувачу у зв`язку із неможливістю виконання, тому що згідно актів державного виконавця майно ,вказане у виконавчому листі відсутнє. ( Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 20.12.2019 року а.с. 20 т.2) До справи додано акти державного виконавця про відсутність майна від 17.10.2019, 09.12.2019, 10.12.2019 ( а.с. 21-22,24 т.2). Згідно звіту про оцінку майна від 20.10.2023 року , зробленого на замовлення [PERSON] встановлено, що ринкова вартість майна на момент судового розгляду справи наступна: холодильник «Атлант 6024-100» 2015 року випуску 6360 грн.,телевізор «Philips ТВ 37-42» 2015 рок випуску 4800 грн, пральна машина «LG F1096SD3 » - 4830 грн., а всього 15\~990 грн. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини за якими відповідач судовим рішенням була зобов`язана повернути позивачу безпідставно набуте майно в натурі, але ж майно не було повернуто із-за його відсутності. Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до\~частини першої статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив , що обов`язок відповідача повернути позивачу безпідставно набуте майно ( телевізор, холодильник, пральну машину із зазначеними ознаками) в натурі встановлений рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 01.04.2019 року по справі № 240/520/18, яке набрало законної сили 18.07.2019 року після апеляційного оскарження ( Постанова Донецького апеляційного суду від 18.07.2019 ) і відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України не потребує доказуванню в цій справі. На підставі досліджених доказів ( матеріали виконавчого провадження) суд вважає доведеним, що відповідачка не повернула безпідставно набуте майно, зазначене в судовому рішенні в натурі. Тому , відповідно до ч.2 ст.1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Сторони дійшли згоди,що вартість майна, яке мало бути повернуто на підставі судового рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 01.04.2019 року на момент судового розгляду становить : холодильник «Атлант 6024-100» 2015 року випуску 6360 грн.,телевізор «Philips ТВ 37-42» 2015 рок випуску 4800 грн, пральна машина «LG F1096SD3 » - 4830 грн., а всього 15\~990 грн. Зазначена вартість майна ґрунтується на звіті про оцінку майна від 20.10.2023 року Звернувшись до суду із завою про зменшення позовних вимог, позивачка скористалась своїм правом, передбаченим ст.49, 206 ЦПК України, та відмовитись від частини позовних вимог. Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду ( Постанова від 01.11.2021 року , справа № 405/3360/17 , провадження № 61-9545сво21), в якому Верховний Суд зазначив, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. Відповідач скористалась своїм правом , передбаченим ст.49, 206 ЦПК України та визнала позов в частині відшкодування позивачу вартості безпідставно набутого майна в сумі 15\~990 грн. За нормами\~ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи позицію сторін та на підставі досліджених доказів, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в межах позовних вимог. Що стосується питання про вирішення судових витрат, то сторона позивача заявила про намір подати докази витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення. Тому, суд вважає доцільним встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч.8 ст.141 ЦПК України протягом 5 днів з дня проголошення рішення та призначити проведення судового засідання для вирішення питання про всі судові витрати після ухвалення судового рішення . На підставі викладено та

Outcome: approved