Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти урозмірі 50,00 грн, 3% річних у розмірі 5,00 грн, пеню у розмірі 36,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 23,78 грн, а також моральну шкоду та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на телефон позивача, камеру TR-LINK Neffos С5а, модель TP703A21UA, S/N - ТР703А1808316991, ІМЕІ 867989032785269 , на контрактний особистий телефонний номер [NUMBER] , номер SIM карти [NUMBER] , що належать [PERSON] , від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» надійшли дзвінки та текстові повідомлення про кредит та сплату грошей. 04.03.2020 позивачем за надання відповідачем послуги було сплачено в Святошинському відділенні Печерської філії АТ КБ Приватбанк (вул. Якуба Коласа,12, м. Київ) 50,00 грн, квитанція 0.0.1638760012.1 від 04.03.2020, Код квитанції 1889-5977-2943-3027, ЕЦП: bр 3283265398, у квитанції зазначено особисте прізвище ім`я по батькові та ідентифікаційний код позивача. Відповідач не надав інформацію та фінансову послугу (кредит). Позивач звернувся до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» з інформаційними запитами. Факт звернення підтверджений описом поштового відправлення, накладною та відстеженням Укрпошти відправлення із штрих - кодовими ідентифікатором 0314604735500 від 05.03.2020, врученого Відповідачу 10.03.2020 13:10:00. Відповідач не виконав обов-'язок надавача послуг, послугу не надав, кредит не надав, правдиву інформацію не надав. Борг 50,00 грн не повернув, пеню та інфляційні втрати не сплатив. Вказуючи на своє право на отримання якісної послуги та інформації про послугу, позивач з урахуванням положень ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить відшкодувати йому завдані збитки та моральну шкоду, яку оцінює у розмірі, що перевищує у два рази умови послуг відповідача. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н. О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. 10 квітня 2023 року на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків [PERSON] подав до суду копію паспорта та ідентифікаційного коду. Також обґрунтування позовних вимог споживача товарів, робіт та послуг (банківських, мобільного зв`язку, телекомунікаційних, електронних, дистанційних, інших), у яких вказав, що відповідач порушив його права, встановлені ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», відмовився надати послугу щодо отримання кредиту та документи, які підтверджують укладення договору, відмовився повернути сплачені за послугу грошові кошти, у зв`язку із чим позивач звертається до суду із позовом щодо захисту своїх порушених прав саме як споживача, у якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 50,00 грн, 3% річних у розмірі 5,00 грн, пеню у розмірі 36,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 23,78 грн та 10 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн просить покласти на відповідача. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 19 квітня 2023 року [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року у задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено. 02 травня 2023 року ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» подадо до суду клопотання про залишення позовної заяви [PERSON] без руху, оскільки остання не оплачена судовим збором. Відповідач вказує на те, що на правовідносини, які виникли між сторонами не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Також 02.05.2023 року відповідачем ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» подано відзив на поовну заяву, у якому Товариство заперечуючи проти заявлених позивачем вимог просить провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю спору, так як між сторонами кредитний договір №14.12.2019-010000196 від 14.12.2019 не укладався, такий договір було укладено з [PERSON] . При цьому відповідач вказує, що при розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором з урахуванням вимог ч. 1 ст. 528 ЦК України було враховано сплачену [PERSON] суму боргу у розмірі 50,00 грн. Натомість позивач у позові не вказує у чому саме відбулося порушення прав з боку відповідача, а розмір моральної шкоди не обгрунтований та не підтверджений жодними доказами. Крім того відповідач вважає, що до даних правовідноси слід застосувати строк позовної давності, оскільки грошові кошти було сплачено позивачем 04.03.2020 року, а із позовною заявою до суду він звернувся лише 06.03.2023 року. У відповіді на відзив на позовну зяву [PERSON] вказав, що між сторонами існує спір, предметом якого є отримання відповідачем грошових коштів без правовї підстави і зобов`язання їх повернути. Відповідачем не надано жодного доказу, які б дали підстави вважати, що виконання обов`язку [PERSON] по поверненню боргу може бути покладено на [PERSON] . Вказав на відсутність підстав для застосування спливу строку позовної давності, зазначивши, що позовну заяву було подано у межах трирічного строку, оскільки 04.03.2023 та 05.03.2023 року є вихідними днями. Поведінку позивача вважає неетичною, незаконною, втручанням у приватне і сімейне життя, оскільки із будь -якими заявами до Товариства щодо перекредитування/зарахування боргу за вказаним кредитним договором, укладеним між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] , позивач не звертався, вказані правовідносити стосуються прав та інтересів [PERSON] . Позивач просить розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучити до участі у справі третю особу з правом самостійних вимог [PERSON] . У травні 202023 року [PERSON] подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів цієї справи копій матеріалів цивільної спави №759/19705/21. 02.06.2023 року на електронну адресу суду за електронним цифровим підписом [PERSON] надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», третя особа, яка заявляє про вступ у справу з правом самостійних вимог [PERSON] , про захист прав споживача, прохальна частина якої містить вимогу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 4 173,00 грн та витрати на правничу допомогу. У позовній заяві вказано, що предмет та підстави позову у справі №759/4052/23 зачіпають особисті права, інтереси та обов`язки [PERSON] . Товариство порушило конфіденційність договору, звернулося до його родини, до батьків, втрутилося в приватне особисте і сімейне життя, отримав від [PERSON] кредит, заявив про перекредитування/зарахування. 05.06.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява [PERSON] про збільшення поховних вимог, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 50,00 грн, 3% річних у розмірір 5,00 грн, пеню у розмірі 36,39 грн, інфляційні втарти урозмірі 23,78 грн, 4 173,00 грн моральної шкоди, витрати на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн. Також просить стягнути з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на свою користь кредит у розмір 50,00 грн та 1 400,00 у рахунок процентів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2018-2019 роках здійснювалось кредитування [PERSON] на кредитну картку [NUMBER] у АТ КБ «ПриватБанк» з особами пов`язаними між собою діловими, професійними, економічними та іншими стосунками, а саме ТОВ «Споживчий центр», ShvGroshi, ТОВ «Алекскредит», AlexCredit, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», CASHBERRY,ТОВ «Служба миттєвого кредитування», BYSTROZAJM, TOB «СС ЛОУН», CCIOAN, ТОВ «Манівео Швидка Допомога», moneyveo, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО», DINERO ТОВ «Мілоан», ТОВ «ВЕЛЛФІН», CreditUP, ТОВ «Авентус Україна», CREDITPLUS та іншими. У спорі між учасниками порушені провадження у справах №759/4052/23, №759/19705/21, №759/103/22, №759/18509/22 та інші. Справа №759/4052/23 не є малозначною. Борг [PERSON] нарахований на підставі змонтованих заяв про перекредитування/зарахування від 23.09.2019, 23.10.2019, 18.11.2019, 14.12.2019 року. На заяви накладені використані одноразові ідентифікатори електронного підпису, що були використані при укладанні електронних договорів кредиту №23.09.2019-010001087, №23.10.2019-010000792, №18.11.2019-0100001153, №14.12.2019-010000196. ТОВ «Споживчий центр» відмовилося надати інформацію про кількість змонтованих заяв, про час та обставини їх виготовлення. У заявах про перекредитування/зарахування зазначено:«дана заява є частиною кредитного договору». Заяви ТОВ «Споживчий центр» про перекредитування/ зарахування від 23.09.2019 є правочином, що вносить зміни до існуючого договору, у договірні відносини між сторонами в розумінні ст. 654 ЦК України і є окремим правочином. ТОВ «Споживчий центр» звернувся до [PERSON] із заявою про кредит, про перекредитування/зарахування по договору №14.12.2019-010000196, 04.03.2020 отримав кошти під процент, проте відмовляється повернути кредит у розмірі 50,00 грн та проценти 1 400,00 грн. ТОВ «Споживчий центр» не визнає угоду з [PERSON] , не визнає заяву про перекредитування/зарахування по договору №14.12.2019-010000196. Заволодів коштами, відмовляється повернути борг розмірі 50,00 грн, 3 % річних у розмірі 5,00 грн, пеню у розмірі 36,39 грн, втрати від інфляції у розмірі 23,78 грн. (інфляційне збільшення боргу) та моральну шкоду. ТОВ «Споживчий центр» та Святошинський районний суд у справі №759/19705/21 не надали жодних належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що виконання обов`язку [PERSON] (сина позивача у справі 759/4052/23) може бути покладено за заявою ТОВ «Споживчий центр» про перекредитування/зарахування вимог договору №14.12.2019-010000196 на [PERSON] 05.06.2023 року на електронну адресу суду за електронним цифровим підписом [PERSON] повторно надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», третя особа, яка заявляє про вступ у справу з правом самостійних вимог [PERSON] , про захист прав споживача, прохальна частина якої містить вимогу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 4 173,00 грн та витрати на правничу допомогу. У позовній заяві вказано, що предмет та підстави позову у справі №759/4052/23 зачіпають особисті права, інтереси та обов`язки [PERSON] . Товариство порушило конфіденційність договору, звернулося до його родини, до батьків, втрутилося в приватне особисте і сімейне життя, отримав від [PERSON] кредит, заявив про перекредитування/зарахування. 08.06.2023 року на електронну адресу суду повторно надійшла заява [PERSON] про збільшення позовних вимог, у якій він просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 50,00 грн, 3% річних у розмірір 5,00 грн, пеню у розмірі 36,39 грн, інфляційні втарти урозмірі 23,78 грн, 4 173,00 грн моральної шкоди витрати на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн. Також просить стягнути з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на свою користь кредит у розмір 50,00 грн та 1 400,00 у рахунок процентів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року змінено порядок розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про захист прав споживача із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року заяву ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про участь представника відповідача у судових засіданнях у режимі відеоконференції задоволено. Надано можливість представнику ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Шкаленку Є. В. брати участь у судових засіданнях у цивільній справі №759/4052/23 в режимі відеокнференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 07.09.2023 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про відкладення підготовчого судового засідання та залучення до участі у справі у якості третьої особи з правом самостійних вимог [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 09.10.2023 року. 09.10.2023 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про витребування у НБУ без персональних даних фізичних осіб копії матеріалів перевірок, на підставі яких НБУ застосував до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» захід впливу у вигляді штрафу у розмірі 34 000,00 грн за надання завідомо недостовірної інформації, штраф у розмірі 2 291 600,00 грн за встановленні факти порушень вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положення №113, Положення про встановлення додаткових вимог щодо взаємодії із споживачми фінансових послуг та іншими особами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), затвердженго постановою Правління НБУ від 04.08.2022 №170 без персональних даних фізичних осіб. Відкласти підготовче засідання. Залучити до участі у справі у якості третьої особи з правом самостійних вимог [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2023 року (внесеною до протоколу судового засідання) відмовлено ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» у задоволенні клопотання про залишення позову [PERSON] без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2023 року заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог від 08.06.2023 року залишено без руху, надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог від 08.06.2023 року залишишено без розгляду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про залучення третьої особи з правом самостійних вимог [PERSON] 11.03.2024 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про витребування у НБУ без персональних даних фізичних осіб копії матеріалів перевірок, на підставі яких НБУ застосував до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» захід впливу у вигляді штрафу у розмірі 34 000,00 грн за надання завідомо недостовірної інформації, штраф у розмірі 2 291 600,00 грн за встановленні факти порушень вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положення №113, Положення про встановлення додаткових вимог щодо взаємодії із споживачми фінансових послуг та іншими особами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), затвердженго постановою Правління НБУ від 04.08.2022 №170 без персональних даних фізичних осіб. Також 11.03.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про зміну предмету позову, у якій [PERSON] просить суд витребувати у відповідача належні, допустимі та достовірні докази, що стосуються підстав та предмета спору. Стягнути з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на свою користь грошові кошти у розмірі 50,00 грн, 3% річних у розмірі 5,00 грн, пеню у розмірі 36,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 23,78 грн, моральну шкоду у розмірір 4 173,00 грн, витрати понесені на правничу допомогу у розмірір 5 000,00 грн, поштові витрати на відправлення документів. Судові витрати покласти на відповідача. Докази витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Залучити третю особу [PERSON] . Підставою та предметом спору у даній справі позивач вказує заволодіння відповідачем чужим майном, заподіяння шкоди, порушення конфіденційності договору, зловживання правом, втручання в приватне особисте і сімейне життя. Заява обґрунтована тим, що у 2018-2019 роках здійснювалось кредитування [PERSON] на кредитну картку [NUMBER] у АТ КБ «ПриватБанк» з особами пов`язаними між собою діловими, професійними, економічними та іншими стосунками, а саме ТОВ «Споживчий центр», ShvGroshi, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», ТОВ «Алекскредит», AlexCredit, CASHBERRY та іншими. Сума сплачена у відносинах з установами перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осбі і є значною. На телефон позивача, камеру TR-LINK Neffos С5а, модель TP703A21UA, S/N - ТР703А1808316991, ІМЕІ 867989032785269 , на контрактний особистий телефонний номер [NUMBER] , номер SIM карти [NUMBER] , що належать [PERSON] , від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» надійшли дзвінки та текстові повідомлення про кредит та сплату грошей. 04.03.2020 позивачем за надання відповідачем послуги було сплачено в Святошинському відділенні Печерської філії АТ КБ Приватбанк (вул. Якуба Коласа,12, м. Київ) 50,00 грн, квитанція 0.0.1638760012.1 від 04.03.2020, Код квитанції 1889-5977-2943-3027, ЕЦП: bр 3283265398, у квитанції зазначено особисте прізвище ім`я по батькові та ідентифікаційний код позивача. Призанчення платежу «оплата по кредиту згідно договору №14.12.2019-010000196, ІПН 2360001156, [PERSON] ». Відповідач не надав інформацію та фінансову послугу (кредит). Позивач звернувся до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» з інформаційними запитами. Факт звернення підтверджений описом поштового відправлення, накладною та відстеженням Укрпошти відправлення із штрих - кодовими ідентифікатором 0314604735500 від 05.03.2020, врученого відповідачу 10.03.2020 13:10:00. Відповідач не виконав обов-'язок надавача послуг, відмовився надати позивачу необхідну доступну достовірну та своєчасну інформацію, яка підтверджує право вимоги, дає підстави вважати, що виконання обов`язку [PERSON] (сина позивача) може бути покладено за зверненням відповідача на [PERSON] та стягнення штрафу. Також відповідач відмовився надати (передати) документи, які підтверджують укладення (виконання) договору, відмовився повернути кошти. Відповідач не виконав обов`язок надавання послуг. Послугу не надав, кредит не надав, правдиву інформацію не надав. Борг 50,00 грн не повернув, пеню та інфляційні втрати не сплатив. Практика відповідача нечесна, недобросовісна, пов`язана з неетичною поведінкою, із приниженням репутації, створення незручностей, негативних емоцій, переживань сім`ї. 04.04.2024 року через систему «Електронний суд» надійшли заперечення ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на заяву про зміну предмету позову, у яких відповідач просить суд відмоити у задоволенні заяви про зміну предмету позову. Позивачем не надано доказів сплати судового збору за заявлені вимоги матеріального характеру. Окрім посилань на норми, які необхідні застосувати як підставу позовних вимог, а саме захисту прав споживача, позивач посилається на нову підставу - ст. 1212 ЦК України, змінюючи одночасно і предмет і підстави позову, що є порушенням норм закону. Також Товариством подано заперечення на клопотання позивача про витребування доказів, оскільки матеріали, які просить у клопотанні витребуати позивач не мають ніякого відношення до даної справи. 10.04.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] , у якій він просить суд не розглядати подану ним 11.03.2024 року заяву про зміну предмету позову, вказавши на те, що 10.04.2024 року ним подано іншу заву про зміну предмету позову, яку він просить суд розглянути. 10.04.2024 року на електронну адресу суду надійшла заява [PERSON] про вступ у справу у якості третьої особи на стороні відповідача у порядку ст. 53 ЦПК України. 10.04.2024 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про зміну премету позову, у якій він просить суд витребувати у відповідача належні, допустимі та достовірні докази, що стосуються підстав та предмета спору. Стягнути з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на свою користь грошові кошти у розмірір 50,00 грн, 3% річних у розмірі 5,00 грн, пеню у розмірі 36,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 23,78 грн, моральну шкоду у розмірі 4 173,00 грн, витрати понесені на правничу допомогу у розмірір 5 000,00 грн, поштові витрати на відправлення документів. Судові витрати покласти на відповідача. Докази витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Залучити третю особу [PERSON] . Підставою та предметом спору у даній справі позивач вказує заволодіння відповідачем чужим майном, заподіяння шкоди, порушення конфіденційності договору, зловживання правом, втручання в приватне особисте і сімейне життя. Заява обґрунтована тим, що у 2018-2019 роках здійснювалось кредитування [PERSON] на кредитну картку [NUMBER] у АТ КБ «ПриватБанк» з особами пов`язаними між собою діловими, професійними, економічними та іншими стосунками, а саме ТОВ «Споживчий центр», ShvGroshi, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», ТОВ «Алекскредит», AlexCredit, CASHBERRY та іншими. Сума сплачена у відносинах з установами перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осбі і є значною. На телефон позивача, камеру TR-LINK Neffos С5а, модель TP703A21UA, S/N - ТР703А1808316991, ІМЕІ 867989032785269 , на контрактний особистий телефонний номер [NUMBER] , номер SIM карти [NUMBER] , що належать [PERSON] , від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» надійшли дзвінки та текстові повідомлення про кредит та сплату грошей 04.03.2020 позивачем за надання відповідачем послуги було сплачено в Святошинському відділенні Печерської філії АТ КБ Приватбанк (вул. Якуба Коласа,12, м. Київ) 50,00 грн, квитанція 0.0.1638760012.1 від 04.03.2020, Код квитанції 1889-5977-2943-3027, ЕЦП: bр 3283265398, у квитанції зазначено особисте прізвище ім`я по батькові та ідентифікаційний код позивача. Призанчення платежу «оплата по кредиту згідно договору №14.12.2019-010000196, ІПН 2360001156, [PERSON] ». Відповідач не надав інформацію та фінансову послугу (кредит). Позивач звернувся до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» з інформаційними запитами. Факт звернення підтверджений описом поштового відправлення, накладною та відстеженням Укрпошти відправлення із штрих - кодовими ідентифікатором 0314604735500 від 05.03.2020, врученого Відповідачу 10.03.2020 13:10:00. Відповідач не виконав обов`язок надавача послуг, відмовився надати позивачу необхідну доступну достовірну та своєчасну інформацію, яка підтверджує право вимоги, дає підстави вважати, що виконання обов`язку [PERSON] (сина позивача) може бути покладено за зверненням відповідача на [PERSON] та стягнення штрафу. Також відповідач відмовився надати (передати) документи, які підтверджують укладення (виконання) договору, відмовився повернути кошти. Відповідач не виконав обов`язок надавання послуг. Послугу не надав, кредит не надав, правдиву нформацію не надав. Борг 50,00 грн не повернув, пеню та інфляційні втрати не сплатив. Практика відповідача нечесна, недобросовісна, пов`язана з неетичною поведінкою, із приниженням репутації, створення незручностей, негативних емоцій, переживань сім`ї. 20 траня 2024 року на електронну адресу суду надійшла заява [PERSON] про зупинення провадження у справі №759/4052/23 до вирішення цивільної справи №759/19705/21 та набрання законної сили рішення суду ухваленого за результатами її розгляду, оскільки у вказаних справах один і той же предмет доказування. 17.06.2024 року на електронну адресу суду надійшла заява [PERSON] про відвід судді. 08.07.2024 року на електрону адресу суду надійшла заява позивача щодо розгляду клопотань про зміну предмета позову, вступ третьої особи у справу, зупинення провадження у справі. 08.07.2024 року на електронну адресу суду повторно надійшла заява [PERSON] про вступ у справу у якості третьої особи на стороні відповідача у порядку ст. 53 ЦПК України. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді відмовлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року прийнято заяву [PERSON] про зміну предмету позову від 10.04.2024 року та постановлено здійснювати розгляд поовної заяви [PERSON] до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про захист прав споживача та стягнення коштів з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про залучення до участі у справі у якості тертьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні відповідача. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року закрито підготовчне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про захист прав споживачів та стягнення коштів. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засідання. 08.07.2024 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про зміну предмета позову, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірір 50,00 грн, 3% річних у розмірі 5,00 грн, пеню у розмірі 36,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 23,78 грн, 4 173,00 грн моральної шкоди та 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу. 01 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому Товариство просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи їх необґрунтованість та безпідставність, зокрема на відсутність предмета спору між сторонами, правомірне прийняття Товариством 50,00 грн в рахунок оплати по договору №14.12.2019-010000196 від [PERSON] , не зазначення позивачем у чому саме полягає порушення його прав. Відповідач вважає вимогу позивача про повернення грошових коштів у розмірі 50,00 грн безпідставною та недобросовісною, підстави для їх повернення відсутні.Також позивачем не доведено факту заподіяння відповідачем моральної шкоди, заявлений до стягнення розмір моральної шкоди не обґрунтований та не підтверджений жодними доказами. Також вважає відсутніми підстави щодо покладення на відповідача обов`язку по відшкодування витрат на правничу допомогу. 13.08.2024 року на адресу суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив відповідача на позовну заяву. У відповіді на відзив [PERSON] вказав, що відповідач здійснив підміну підстав звернення до позивача, наводить хибні доводи, голослівно стверджує про зобов`язання прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою, а саме сплату штрафу у розмірі 50,00 грн по кредитному договору. Твердження відповідача щодо відсутності жодної умови для настання цивільно - правової відповідальності відповідача впозивач вважає хибним, необґрунтованим жодним доказом. На підставі статей 43,44 ЦПК України позивач просить не приймати до розгляду відзив відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав подану позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Шкаленко Є. В., який бере участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, заперечив щодо заявлених позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у поданих до суду письмових заявах, запереченнях та відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнанихабо оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державніта суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Судом встановлено, що на контрактний особистий телефонний номер [NUMBER] позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було здійснено дзвінки та текстові повідомлення про наявність у [PERSON] грошового зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості. На підставі зазначеного [PERSON] 04.03.2020 року за надання відповідачем послуги було сплачено в Святошинському відділенні Печерської філії АТ КБ Приватбанк (вул. Якуба Коласа,12, м. Київ) 50,00 грн, квитанція 0.0.1638760012.1 від 04.03.2020, Код квитанції 1889-5977-2943-3027, ЕЦП: bр 3283265398, у квитанції зазначено особисте прізвище ім`я по батькові та ідентифікаційний код позивача. Призначення платежу «оплата по кредиту згідно договору №14.12.2019-010000196, ІПН 2360001156, [PERSON] ». Позивач 05.03.2020 року звернувся до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» з інформаційними запитами. Факт звернення підтверджений описом поштового відправлення, накладною та відстеженням Укрпошти відправлення із штрих - кодовими ідентифікатором 0314604735500 від 05.03.2020, врученого Відповідачу 10.03.2020 13:10:00. Відповідач не надав відповідачу документальне обгрунтування правочину, інформацію та документальне обгрунтування право грошової вимоги відповідача до позивача, стягнення грошових коштів за договором кредиту №14.12.2019-010000196 від 14.12.2019 та покладання обов?язку [PERSON] на [PERSON] . Доказів наявності правовідносин між відповідачем та позивачем не надано ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» і під час розгляду справи судом. Судом встановлено, що сплачені 04.03.2020 [PERSON] грошові кошти у розмірір 50,00 грн були зараховані ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» у рахунок штрафу по кредитними зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором №14.12.2019-010000196 від 14.12.2019 року. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого)без достатньо правової підстави (безпідставно набуте майно),зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава,на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того,чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання щодо безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених у ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 ЦК України). В даному випадку суд виходить з того, що предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Отже, зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування нори цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін, та, враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів, в той же час, як вбачається з дійсних обставин справи відповідачу від [PERSON] , були перераховані вищевказані кошти у розмірір 50,00 грн. Суд вважає довденим той факт, що відповідач порушив права позивача, встановлені ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», не надав запитувані [PERSON] інформацію щодо отримання кредиту та документи, які підтверджують укладення договору, відмовився повернути сплачені за послугу грошові кошти. Оскільки кредитні відносини виникли між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] , а не з позивачем, то відповідач не мав права зараховувавти кошти [PERSON] в рахунок погашення штрафу за кредитним договором №14.12.2019-010000196 від 14.12.2019, укладеним між [PERSON] та відповідачем. Отже, оскільки між сторонами будь-яких договорів чи інших правочинів не укладалось та відповідачем не було спростовано належними і достатніми доказами у справі доводи, викладені в позовній заяві, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність в ході судового розгляду позовних вимог щодо повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 50,00 грн як безпідставно набутих Товариством, в зв`язку з чим позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів в розмірі 50,00 грн підлягає задоволенню, а отримані відповідачем кошти підлягають стягненню в судовому порядку, оскільки у добровільному порядку такі кошти не були повернуті ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР». У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 5,00 грн, пеня у розмірі 36,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 23,78 грн. Крім того суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, про що просить ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», з огляду на таке. Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Такий строк співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припдає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Відповідач вказує, що позивач звернувся із пропуском позовної давності, який на думку Товариства закінчився 04.03.2023 року. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що грошові кошти позивачем було переаховано 04.03.2020 року, із запитами до відповідача [PERSON] звернувся 05.03.2020 року. Із позовом до суду позивач звернувся 06.03.2023 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Частиною другою ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілої спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28.05.1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007 року). Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в результаті неправомірних, винних дій чи бездіяльності відповідача позивач зазнав будь-яких фізичних або душевних страждань, останнім не надано. Зокрема не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі ст. 81 ЦПК України, є процесуальним обов`язком позивача. За обставинами даної справи, вимога позивача щодо відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості та призводить до збагачення позивача, і не може вважатися помірним для відповідача, доказів зворотного позивачем не надано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК України). Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., оскільки при зверненні до суду з вимогою про стягнення грошових коштів, така вимога не була оплачена судовим збором позивачем, так як позов ним було подано на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного та

Outcome: partial