Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

АТ «Банк Кредит Дніпро», в особі представника Ковриженка С.О., через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши наступне. 03 червня 2016 року до ПАТ «Банк Кредит Дніпро», (яке 15.08.2018 змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро») звернувся з офертою [PERSON] , якою просив Банк надати йому кредит у національній валюті, без забезпечення, а також з бажаними умовами кредитування. В результаті, того ж дня, 03 червня 2016 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та Відповідачем було укладено Комплексний договір про надання банківських послуг №26251049449407-КР (далі - Комплексний договір), яким, зокрема, передбачалось і надання кредитних коштів. Відповідно до умов Комплексного договору, Позивач відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок в гривні та випустив платіжну картку для здійснення розрахунків по цьому рахунку, а також здійснив кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Згідно з Комплексним Договором, а також Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб (далі - УДБО), умови кредитного обслуговування від Банку були наступними: ліміт кредитної лінії на дату укладення Договору становить 200 000 грн., що може бути змінений Банком протягом дії Договору в порядку, визначеному УДБО: строк дії кредитного ліміту -12 місяців з дати встановлення Кредитного ліміту; після спливу строку надання кредитної лінії Банк може подовжити кредитування рахунку клієнта на умовах, погоджених сторонами, та без укладення додаткових угод: дата надання кредиту - 03.06.2016. При укладанні комплексного договору про надання банківських послуг сторони домовились, що сума, валюта кредиту буде визначена в повідомленні Банку клієнту про встановлення ліміту кредиту, яке є невід`ємною частиною Договору. Тому на завершення укладення кредитного договору, між Банком і [PERSON] було підписано Заяву про надання кредиту/Кредитний договір №26251049449407- КР, якою було підтверджено повідомлення Відповідача про суму, та валюту кредиту, та сам встановлений кредитний ліміт у сумі 200\~000,00 грн. Після спливу строку надання кредитної лінії, Банк, відповідно до чинного законодавства України, внутрішніх документів, УДБО, враховуючи фінансовий стан позичальника, наявну інформацію щодо його заборгованості, продовжував кредитування наявного у клієнта рахунку, а також періодичне збільшення кредитного ліміту без укладання додаткових угод з позичальником. Останній, в свою чергу не висловлював незгоди з пролонгаціями та збільшенням ліміту наданих коштів, що підтверджується активними операціями за кредитом, які проводив Відповідач, дані про які відображаються у розрахунках заборгованості та виписках по рахунку. В подальшому, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, Правилами роботи банків затвердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 № 23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп» (із подальшими змінами), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24.02.2022-30.06.2022 як прострочення (кредитні канікули). Про запровадження, умови та строк дії кредитних канікул у зв`язку із введенням на території України воєнного стану АТ «Банк Кредит Дніпро» повідомляло клієнтів у низці публікацій на сторінках офіційного сайту Банку. Відповідно до положень Кредитного договору та УДБО, клієнт мав погашати заборгованість по кредиту щомісячно. На час дії кредитних канікул було відтерміновано сплату боргу [PERSON] , в результаті чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли ним не сплачуватися і не враховувалися як прострочена заборгованість. Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу Відповідача, лише відтермінували його сплату, що відображено у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви. З врахуванням\~автопролонгацій і\~запровадження кредитних\~канікул,\~кінцевою датою\~погашення кредиту\~було встановлено\~27\~вересня 2023\~року.\~Однак,\~ [PERSON] свої\~обов`язки,\~як позичальник\~за кредитним\~договором,\~не виконував,\~внаслідок чого\~утворилась заборгованість\~загальний розмір\~якої станом\~на 03\~жовтня 2023\~рок становить\~598\~630,87\~грн.,\~та складається\~з:залишку простроченого кредиту у розмірі 366\~798,42 грн.; залишку прострочених відсотків у розмірі 231\~832,45 грн. У зв`язку із чим, просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитом у сумі 598\~630,87 грн. та сплачені судові витрати. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2024 відкрито провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення даної ухвали. 03.04.2024 на адресу суду, через систему «Електронний суд» (сформовано 02.04.2024), від представника відповідача адвоката Лісняка Я.В. надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При цьому, зазначає, що Комплексний договір і Заява-Договір є єдиними документами, які стосуються розрахунково-кредитних взаємовідносин Позивача та Відповідача, які містять підпис Відповідача. Комплексний договір і Заява-Договір, в свою чергу, посилаються на Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб (УДБО), повідомлення Банку про встановлення ліміту Кредиту, Тарифи Банку, Договір платіжної картки, Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Згідно з п. 4 розділу 11 «Інші умови» Комплексного договору та абз. 3 розділу 14 «Інші умови» Заяви-Договору, Заява про надання кредиту, повідомлення Банку про встановлення ліміту Кредиту, Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб (УДБО), Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також Тарифи в сукупності складають кредитний договір, що укладається між Позивачем в якості кредитора та Відповідачем в якості позичальника. Відповідач не підписував повідомлення Банку про встановлення ліміту Кредиту, Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб (УДБО), Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також Тарифи Банку і не отримував всі перелічені документи на руки. Безпосередньо в абз. 1 розділу 11 «Інші умови» Комплексного договору, а також в абз. 23 розділу 14 «Інші умови» Заяви-Договору зазначено, що Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів (УДБО) та Тарифи Банку розміщені на сайті Позивача за посиланням www.creditdnepr.com/ua (Приватні клієнти). Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів (УДБО), який додано до позовної заяви, не містить дати його складання. Згідно з розділом 10 «Відмітки банку» Комплексного договору і розділом 13а «Відмітки Банку» Заяви-Договору, сума, валюта кредиту визначена у повідомленні Банку про встановлення ліміту кредиту, яке є невід`ємною частиною цього договору, але не більше 200\~000,00 грн. Крім того, згідно з абз. 6 розділу 14 «Інші умови» Заяви-Договору, сума фактично наданого Відповідачу кредиту зазначається у розділі 13а цієї Заяви- Договору. В той же час, в позовній заяві Позивач висуває позовні вимоги в частині стягнення залишку простроченого кредиту 366\~798,42 грн., тобто на 166\~798,42 грн. більше, ніж це прямо передбачено Комплексним договором та Заявою-Договором. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Комплексним договором і Заявою-Договором, посилався на Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб (УДБО), Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також Тарифи Банку. При цьому УДБО і Тарифи Банку, начебто, розміщені офіційному сайті банку за електронною адресою www.creditdnepr.com/ua (Приватні клієнти), як на невід`ємні частини кредитного договору. Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб (УДБО), що наданий Позивачем на підтвердження позовних вимог (доданий до цивільної справи), визначені, зокрема: внесення змін до УДБО та порядок повідомлення клієнта про внесення змін (п.2.7); умови надання споживчих кредитів (розділ 6); права та обов`язки сторін (розділ 13); відповідальність сторін та умови звільнення від відповідальності (розділ 14) строк дії УДБО і порядок його розірвання (розділ 15). При цьому, матеріали цивільної справи не містять належних підтверджень, що саме цю редакцію УДБО розумів Відповідач, коли підписував Комплексний договір і Заяву- Договір. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які належні докази того, що під час підписання Комплексного договору і Заяви-Договору УДБО містив вищевказані умови. Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб (УДБО), Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті www.creditdnepr.com/ua, ніяким чином не можуть бути формулярами та стандартними формами, які встановлюють умови договору для приєднання будь-якими третіми особами згідно з ч.1 ст.634 ЦК України. Ані УДБО, ані будь-який інший документ, на який посилається Позивач, не дають ясний та чіткий перелік випадків, у разі настання яких Позивач буде змінювати УДБО та Тарифи Банку. Звертає увагу на тому, що ані УДБО, ані будь-який інший документ, на який посилається Позивач, взагалі не встановлюють правову можливість внесення змін до УДБО и Тарифів Банку індивідуально для кожного клієнта, на підставі двосторонньої письмової угоди. Фактично, такі зміни УДБО та Тарифи Банку залежать виключно від односторонньої волі Позивача, що порушує баланс договірних взаємовідносин кредитора і позичальника, надає однозначну перевагу кредитору (Позивачу) і є явно несправедливим, що порушує принцип справедливості, закладений у п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України. Наведене чітко підтверджує, що Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб (УДБО), Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також Тарифи Банку не є формулярами чи стандартними формами, за допомогою яких можливо укласти договір приєднання. Роздруківки із сайту Позивача належним доказом бути не можуть, оскільки ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (Позивача як банківської установи), яка може вносити і вносить відповідні зміни в УДБО, Тарифи Банку. На це посилався Верховний Суд України у постанові від 11.03.2015 р. по цивільній справі № 6-16цс15. Таким чином, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Позивача (www.creditdnepr.com) могли бути неодноразово зміненими самим Позивачем в період з часу виникнення спірних правовідносин (03.06.2016) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.12.2023 р.), тобто Позивач міг додати до позовної заяви УДБО у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позовної заяви. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Відповідачу УДБО, Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також Тарифи Банку, відсутність у Комплексному договорі та Заяві-Договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий Позивачем УДБО не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з Відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, наданий Позивачем до позовної заяви УДБО, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, в тому числі щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил, чи можливості використання Позивачем додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником (Відповідачем), а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Комплексному договорі і Заяві- Договорі, які безпосередньо підписані Відповідачем. Лише факт підписання запропонованих правочинів може свідчити про прийняття позичальником (Відповідачем) запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Оскільки УДБО, Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також Тарифи Банку не визнаються Відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Виходячи з наданих пояснень, зазначає, про те, що ніякий кредитний договір між Позивачем в якості банківської установи - кредитора і Відповідачем в якості отримувача кредиту - боржника на підстави Комплексного договору, Заяви-Договору, Універсального договору банківського обслуговування (УДБО), Графіку платежів, Розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також Тарифів Банку, не укладався. Відсутність договору означає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача грошових коштів як тіла кредиту та відсотків за його використання є повністю необґрунтованими, безпідставними і не підлягають задоволенню в повному обсязі. 09.04.2024 на адресу суду, через систему «Електронний суд» (сформовано 08.04.2024), від представника позивача [PERSON] , надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких не погоджується з доводами та міркуваннями сторони Відповідача, зазначивши свої доводи та міркування з цього приводу. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 26.04.2024 на адресу суду, через систему «Електронний суд» (сформовано 25.04.2024), від представника відповідача адвоката Лісняка Я.В., надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких не погоджуються з доводами представника позивача, викладеними у письмових додаткових поясненнях від 08.04.2024, зазначивши відповідні обґрунтування, та просить відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 29.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості, до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача, який приймав участь у режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги, на підставах зазначених у позовній заяві, у додаткових письмових поясненнях, та просив їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на подані письмові додаткові пояснення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників, суд приходить до наступного. Встановлено, що 03 червня 2016 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», (яке 15.08.2018 змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] укладено Комплексний договір про надання банківських послуг №26251049449407-КР (далі - Комплексний договір). (т.1 а.с. 12-14). Згідно з Комплексним Договором, а також Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб (далі - УДБО), умови кредитного обслуговування від Банку були наступними: ліміт кредитної лінії на дату укладення Договору становить 200\~000,00 грн., що може бути змінений Банком протягом дії Договору в порядку, визначеному УДБО: строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення Кредитного ліміту; після спливу строку надання кредитної лінії Банк може подовжити кредитування рахунку клієнта на умовах, погоджених сторонами, та без укладення додаткових угод: дата надання кредиту - 03.06.2016. 16.06.2016 [PERSON] підписав заяву, відповідно до якої зазначено, що він повністю та безумовно приймає пропозицію Банку укласти Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (далі УДБО) на умовах зазначених в УБДО, та підтверджує, що перед підписанням цієї заяви він ознайомився з Тарифами Банку та умовами УДБО, які знаходяться на Офіційному сайті Банку за відповідною електронною адресою. (т.1 а.с.14). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 26251049449407 від 03.06.2016, станом на 03.10.2023, (т.1 а.с.15-22), розмір заборгованості відповідача перед АТ «Банк Кредит Дніпро» становить 598\~630,87 грн. та складається із: залишку простроченого кредиту у розмірі 366\~798,42 грн., та залишку прострочених відсотків у розмірі 231\~832,45 грн. Крім цього, матеріали справи містять виписку по рахунку [PERSON] з період 03.06.2016 по 03.10.2023, відповідно до якої убачається, що відповідач [PERSON] активно користувався грошовими коштами Банку. (т.1 а.с.73-250, т.2 а.с.1-234). До\~позовної заяви,\~окрім комплексного\~договору та\~заяви про\~надання кредиту\~від 03.06.2016,\~долучено Універсальний\~договір банківського\~обслуговування клієнтів-фізичних\~осіб в\~ПАТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~(додаток\~№1)\~(далі\~Універсальний договір).\~(т.1\~а.с.39-65).\~Доданий Універсальний\~договір,\~з викладеними\~умовами (графік\~платежів,\~розрахунок сукупної\~вартості кредиту\~та реальної\~процентної ставки,\~а також\~тарифи Банку),\~не містить\~підпису відповідача,\~та не\~містять відомостей\~про те,\~що вони\~стосуються відповідача. Таким чином, Банком не підтверджено, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати відсотків саме у розмірах і з порядком нарахування, зазначеному в документах, що додані Банком до позовної заяви. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Банк Кредит Дніпро»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Комплексному договорі про надання банківських послуг №26251049449407-КР та заяві про надання кредиту від 03.06.2016, який підписаний [PERSON] процентна ставка не зазначена. Крім того, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 03.06.2016, посилався на умови Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», які викладені на банківському сайті як невід`ємну частину спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови Універсального договору розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Комплексний договір та заяву про надання кредиту з додатком, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, наданий позивачем Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки їх умови могли змінюватися самим Банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви такі умови, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Комплексному договорі та заяві від 03.06.2016 домовленості сторін про сплату відсотків, наданий банком Універсальний договір не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наданий позивачем Універсальний договір, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Комплексному договорі та заяві позичальника, які безпосередньо підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, Універсальний договір ПАТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на сайті та долучений до позовної заяви, який не містить підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.06.2016 шляхом підписання Комплексного договору та заяви. Крім того, зазначення в заяві Універсального договору про ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід дійти висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, вимога позивача про стягнення прострочених відсотків у розмірі 231\~832,45 грн., задоволенню не підлягає за недоведеністю та безпідставністю. Аналогічну позицію в частині письмової форми договору та підстав врахування додаткових умов, не підписаних боржником, неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема при розгляді справи № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) від 03.07.2019. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Разом з тим, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Банк Кредит Дніпро» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, вимоги про стягнення з боржника суми непогашеного тіла кредиту є підставними. Звертаючись до суду із позовом, представник АТ «Банк Кредит Дніпро» посилався на неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредиту, який було оформлено договором від 03.06.2016. Встановлено, що межі позовних вимог охоплюються періодом нарахування заборгованості станом на 03.10.2023 та складають суму у розмірі 366\~798,42 грн. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, зазначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року, справа №554/4300/16-ц). Позивачем до позову було долучено розрахунок заборгованості за договором №26251049449407 від 03.06.2016, та виписку по рахунку відповідача, що є належними і допустимими доказами, що підтверджують факт заборгованості відповідача. У розрахунку банк визначив заборгованість за тілом кредиту станом на 03.10.2023 у розмірі 366\~798,42 грн. Шляхом аналізу виписки про рух коштів встановлено, що відповідач активно користувався грошовими коштами протягом тривалого часу. Відтак, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 366\~798,42 грн., в іншій частині вимог щодо стягнення з відповідача залишку прострочених відсотків у розмірі 231\~832,45 грн., слід відмовити. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до\~положень ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню судові\~витрати зі\~сплати судового\~збору пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~що становить\~5\~474,97\~грн.,які складаються із: сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4 401,37 грн., та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial