Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи свої вимоги наступним. Про смерть баби позивачеві відомо не було, так як вона останнім часом проживала на території Російської Федерації. Лише після отримання сестрою [PERSON] в лютому 2022 року поштою міжнародного листа, в якому було вкладено оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] , йому стало відомо про факт відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем першої черги за правом представлення, адже його мати [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , померла раніше [INFO] . Нотаріусом роз`яснено, що позивачем пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби, адже разом з нею він не проживав. Фактично одразу після отримання свідоцтва про смерть баби, тобто обізнаність про відкриття спадщини, введено воєнний стан через військову агресію Російської Федерації проти України, термін дії якого неодноразово продовжувався та триває по даний час. Заяву про відмову від спадщини позивач не подавав, факт пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини не може бути причиною усунення від спадкування. Позивач в судове засідання не з`явився, при подачі позову до суду просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заперечень та відзив на позовну заву не подавав і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть видане 28.11.2013 відділом ЗАГС Чистоозерного району управління по справам ЗАГС Новосибірської області, [PERSON] померла [INFO] в с. Журавка Чистоозерного району Новосибірської області Російської Федерації. Відповідно до поштового конверту, свідоцтво про смерть надіслане із Російської Федерації до України 09.01.2022. [PERSON] народився [INFO] в с. Юхимове Знам`янського району Кіровоградської області, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Плосківським сільбюро ЗАГС Знам`янського району Кіровоградської області 06.10.1961). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією запису акту про народження №10 , виданого державним архівом Кіровоградської області та свідоцтвом про одруження [PERSON] із [PERSON] від 19.09.1955, відповідно до якого дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Померла [PERSON] 20.02.1994, про що виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області 23.02.1994 складено відповідний актовий запис №6. Згідно з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Також встановлено, що [PERSON] за життя 16.10.2000 склала заповіт, посвідчений секретарем Іванковецької сільської ради, яким заповіла все своє майно, в тому числі житловий будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , про що Іванковецькою сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області 17.01.2006 зроблено відповідний актовий запис №1. Відповідно до листа Головного управління держгеокадастру у Кіровоградській області від 14.08.2024 встановлено, що на ім`я [PERSON] зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №304640 від 23.12.2003 реєстраційний номер №277, кадастровий номер 3522281900:02:000:0820 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, копія архівного примірнику якого надана адвокату позивача. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тлумачення частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~дозволяє сформулювати правило, відповідно до якого надання судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливо у разі: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У такому разі, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Таким чином, суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, оскільки позивач не скористався своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах вказаного строку через незалежні він нього причини, дізнався про відкриття спадщини після спливу шести місяців із дня смерті спадкодавця, в інший спосіб захистити своє право не може, є спадкоємцем за законом, інші спадкоємці які прийняли спадщину відсутні, спадщина не визнана відумерлою, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. На підставі викладеного та

Outcome: approved