Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 21 листопада 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , у виконавчому комітеті Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 35. Вказує, що у шлюбі в них народилося двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Пояснює, що з часом сімейне життя не склалося. Після одруження відносини між ними зіпсувалися. Приблизно в 2015 році відповідач пішов з сім`ї, одразу припинив спілкування з нею. Згодом, приблизно з 2016 року, відповідач припинив спілкуватися з дітьми та матеріально підтримувати своїх дітей. Таким чином, з 2015 року спільного господарства вони більше не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. З підстав наведених вище, просить розірвати шлюб, укладений 21.11.2009 року між нею та відповідачем, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак від її представника адвоката Кузьми К.І., надійшла до суду заява, в якій просила справу розглядати у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.. Відповідач повторно не з`явився, хоча про час там місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подав. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~було укладено\~шлюб,\~який зареєстровано\~у виконавчому\~комітеті Худлівської\~сільської ради\~Ужгородського району\~Закарпатської області, за\~актовим записом\~№ 35, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 11.08.2017. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачкою та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved