Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №20732 від 12.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київського округу Головкіною Я.В., стягнути з відповідача на її користь судові витрати. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначає, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київського округу Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 20732, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором 857934801 від 07.02.2020 в загальному розмірі 32 352,36 грн. На підставі цього виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем Подолянко І.А. 22.09.2021 було відкрито виконавче провадження № 66905318. 07.04.2023 виконавче провадження передано приватному виконавцю Нордіо В.В. З оспорюваним виконавчим написом не згодна, вважає що його вчинено з порушенням діючого законодавства України, зазначена у виконавчому написі сума грошових вимог розрахована неправильно та не є такою, що носить безспірний характер. Договір який мав бути наданий нотаріусом для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.08.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 07.02.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] був укладений кредитний договір №857934801, що підтверджується копією договору. Як вбачається з копії виконавчого напису, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київського округу Головкіною Я.В. вчинений виконавчий напис №20732 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42254696), який є\~правонаступником всіх\~прав та\~обов`язків ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»,\~ заборгованості за кредитним договором №857934801 від 07.02.2020. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2021 по 27.02.2021. Сума заборгованості складає 31152,36грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 32\~352,36грн. \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем\~Подолянко І.А.\~ 22.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66905318 щодо стягнення з позивача вищезазначеної суми. 07.04.2023 виконавче провадження № 66905318 передано приватному виконавцю Нордіо В.В. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст.\~39\~Закону України\~«Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 88\~Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.\~87\~Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ№ 1172 від 29.06.1999 року. Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою КМУ\~№ 662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ\~№ 662\~від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 12.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідач не подав до суду доказів про те, що між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено нотаріально посвідчений договір кредиту №857934801 від 07.02.2020, а відтак не надано документів на підтвердження безспірності щодо заборгованості боржника, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн., суд зазначає наступне. На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості суду надано: 1) Договір №24072413 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 24.07.2024; 2) акт приймання-передачі наданих послуг від 06.08.2024 № №24072413 до договору про надання правової допомоги/юридичних послуг № №24072413. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті\~137, частини сьомої статті\~139\~та частини третьої статті\~141\~цього\~Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята\~статті 135 ЦПК України). За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~статті 131-2 Конституції України\~для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Відповідно до частини другої\~статті 60 ЦПК України, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у\~статті 61 цього Кодексу. Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом. Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до\~Конституції України\~(щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей\~157\~і\~158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті\~137, частини сьомої статті\~139\~та частини третьої статті\~141 ЦПК України. Вказаний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Відповідно до частини 4\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано достатніх доказів того, що юридичні послуги, надані їй, належать до витрат на професійну правничу допомогу. З урахуванням викладеного, у задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн. слід відмовити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору.

Outcome: partial