Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

23 вересня 2024 року заявник [PERSON] , в особі адвоката Гренджа В.Ю., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що вона постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , зокрема й на час відкриття спадщини за останньою. Заявниця є спадкоємицею за [PERSON] за заповітом та звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, проте отримала відмову, позаяк її зареєстроване місце проживання є відмінним від останнього місця проживання [PERSON] . Встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини має юридичне значення, позаяк від цього залежить установлення факту прийняття за нею спадщини. Зважаючи на відсутність інших способів установлення факту постійного місця проживання зі спадкодавицею [PERSON] звернулась із цією заявою до суду. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області області від 24 вересня 2024 року відкрито провадження по даній справі в порядку окремого провадження. В судове засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Гренджа В.Ю. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належними чином повідомлені, проте 07.10.2024 року представником заявника [PERSON] адвокатом Гренджа В.Ю. подано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірительки, заявлені вимоги підтримують та просять суд заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи: Синевирська сільська рада Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним, проте на адресу суду подано заяву про розгляд справи за вимогами [PERSON] у відсутність їх представника, доповнень, клопотань, додаткових доказів у справі вони не мають, просять розглянути справу за наявними у ній матеріалами, заперечень проти заяви [PERSON] , заінтересованою особою не подано. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи № 302/1413/24, ретельно з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення підлягають задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що заявниця, [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом та за заповітом за померлою матір`ю [PERSON] , оскільки фактично постійно, більше шести місяців, проживала на час смерті із спадкодавицею однією сім`єю, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою № 1068 від 02.07.2024 року. А саме, згідно Довідки виданої виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області, померла [INFO] [PERSON] , 1938 р.н., була постійною мешканкою села Синевирська Поляна, та за життя була зареєстрована та проживала за адресою, [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті у зазначеному будинку проживав та був зареєстрований: [PERSON] , 1971 р.н., син померлої; проживала, але не була зареєстрована - дочка померлої [PERSON] ,1979 р.н. Ніхто інший не проживав та не був зареєстрований (а.с.15). Після смерті [PERSON] , 1938 р.н., відкрилася спадщина до складу якої ввійшло зокрема нерухоме майно: житловий будинок під [ADDRESS] , та земельні ділянки: площею 0,6030 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 016005 належали на праві приватної власності гр. [PERSON] (а.с.14) Спадкове майно померлої [PERSON] не є спірним, інші спадкоємці за законом першої черги, або за заповітом відсутні. Чоловік [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] . Спадкові справи до майна померлої [PERSON] не відкривалися, що підтверджується, Витягом зі Спадкового реєстру за № 78173081 від 29.08.2024 (а.с.13). Суд звертає увагу, що право на вибір місця проживання закріплено у ст.33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Таким чином, лише реєстрація місця проживання заявниці за іншою адресою не свідчить про те, що заявниця зі своєю матір`ю не проживали однією сім`єю. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. З урахуванням\~всіх вищенаведених\~обставин справи, які установлені з належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень цього факту зі сторони заінтересованих осіб, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , разом із померлою [INFO] [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за вищенаведеними підставами.

Outcome: approved