Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

17.06.2024 до суду від представника позивача - [PERSON] надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх доходів до досягнення дитиною повноліття, а також 4 700 грн судових витрат. Позов обґрунтовано тим, що у зареєстрованому шлюбі у сторін народилась дитина - донька [PERSON] , яка постійно проживає з матір`ю. Батько дитини не виконує в повній мірі обов`язок щодо утримання дитини, у зв`язку з чим позивач звертається до суду. Ухвалою від 09.07.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач повідомлявся про наявність справи у суді шляхом направлення копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження за адресою зареєстрованого місця проживання. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Заяв по суті справи чи заяв з процесуальних питань до суду від відповідача не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини дійшов наступного висновку. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - донька [PERSON] /а.с.12/. Місце проживання дитини зареєстровано разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] /а.с.10,13/. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач є дієздатною особою та не має на своєму утриманні непрацездатних осіб, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка була звільнення від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн на користь держави. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. У позовній заяві позивач зазначила, що загальна вартість послуг представника складає 4 700 грн. Відповідно до копії Договору № 91/24 про надання правової допомоги від 14.06.2024 (далі - Договір), наданої позивачем до позову, сторони погодили, що розмір оплати (гонорар) за правову допомогу встановлюється за погодженням між Юридичною компанією та Замовником (п.4.1). Згідно з Додатковою Угодою № 1 до Договору від 14.06.2024, на умовах Договору Юридична компанія надає Замовнику правову допомогу у цивільній справі з стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Орієнтовним планом заходів щодо захисту прав і законних інтересів, Актом здачі-приймання виконаних робіт за Договором від 17.06.2024, Квитанцією до прибуткового касового ордера №11 підтверджується, що вартість правової допомоги позивачу під час розгляду даної справи складає 4 700 грн. Частиною 1 ст. 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не скористався правом надати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, стороною документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 4 700 грн не є завищеними, є реальним та розумним, а відтак підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved