Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] 02.09.2024 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 07.10.1989 між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Великоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, про що складено відповідний актовий запис № 20. Від цього шлюбу мають дітей, однак діти досягли повноліття. Зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету. У добровільному порядку через органи ДРАЦС відповідач не бажає розлучитися. Таким чином, вважає, що їх шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 10.09.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті постановлено провести о 09 год 00 хв 01.10.2024 (а.с.11). На призначену дату судового розгляду сторони не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.12). Позивачка [PERSON] 09.09.2024 подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить строк для примирення не надавати (а.с.7). Відповідач [PERSON] 18.09.2024 також подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу(а.с.13). За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав. Як убачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 07.10.1989 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Великоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 20. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як убачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Таким чином, з матеріалів справи судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує формально. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачкою судового збору у розмірі 1211,20 грн необхідно повернути безпосередньо позивачці з державного бюджету 605,60 грн, а 605,60 грн - стягнути з відповідача в користь позивачки. На підставі ст. 24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved