Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду засобами поштового зв`язку з указаним позовом, отриманим судом 02.04.2024, у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 03.09.2010 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 593. В обґрунтування позову вказує, що подружні стосунки між сторонами припинено вже майже як понад два роки, сторони єдиного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, загальних питань сім`ї не вирішують, проживають окремо, тривалий час стосунків не підтримують. Як на причину розпаду сім`ї позивач вказує на відсутність взаємопорозуміння, що призводить до виникнення сварок. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Позивач зазначає, що фактично сім`я припинила свої існування, шлюб існує формально, оскільки відсутнє спілкування та зберегти сім`ю неможливо. Спір з приводу поділу майна та визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовного провадження з повідомленням сторін. Через невідповідність позову ст. 177 ЦПК України, ухвалою суду від 24.04.2024 позовна заява залишена без руху. Позивачем 15.05.2024 надано квитанцію про сплату судового збору, чим недоліки позову усунуто, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 16.05.2024 розгляд справи продовжено. За клопотанням відповідача, згідно з ухвалою суду від 12.06.2024, подружжю надано часу для примирення, строком на 2 місяці. Провадження в справі зупинено. На підставі ухвали суду від 12.08.2024, провадження в справі поновлено. Від позивача 03.09.2024 надійшла заява, у якій вона наполягала на розірванні шлюбу, зазначивши, що збереження родини неможливе та суперечить її та дітей інтересам. Ухвалою суду від 09.09.2024 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, на виконання якої, 30.09.2024 суду надано оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Позивачем надано заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач позов визнав. Вказував, що через подружню зраду [PERSON] , подальше збереження сім`ї неможливе. Відзиву на позовну заяву не подано. Оскільки підстав для відкладення судового засідання, визначених ст. 223 ЦПК України, не встановлено, судовий розгляд проведено за відсутності позивача на підставі поданої нею заяви, за наявними матеріалами справи. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] 03.09.2010 укладено шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 593 (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , відповідно (а.с.4, 5, 6). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено понад два роки через відсутність взаємопорозуміння, що призводило до виникнення сварок. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, проживають окремо, тривалий час стосунків не підтримують. Судом вживалися заходи для примирення подружжя та сторонам надавався строк тривалістю в два місяці, з метою збереження сімейних відносин і повернення необхідного балансу для нормального функціонування сім`ї. Однак, упродовж вказано строку основної мети, - примирення подружжя, сторонами не досягнуто. Сторони наполягали на розірванні шлюбу, вказуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в ст. 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, збереження їх сім`ї на майбутнє неможливо, позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 03.09.2010 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 593, - розірвати. Оскільки позивач не просить змінити її прізвище на дошлюбне, після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд, враховуючи те, що позовні вимоги визнано відповідачем після початку розгляду справи по суті, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1211,20 грн, у рахунок відшкодування судового збору (а.с.24).

Outcome: approved