Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] в с. Торосове Роздільнянського району Одеської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21051», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «NISSAN», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілю «NISSAN» завдано механічні пошкодження із матеріальними збитками для позивача. Відповідно до постанови Фрунзівського районного суду Одеської області від 04 червня 2021 року, [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 28 липня 2022 року ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області було відкрито провадження у справі № 511/2851/21 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 58439 грн 87 коп. В подальшому Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. 03 серпня 2023 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72429824, яке відповідно до постанови від 20 грудня 2023 року було закінчене у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду 20 вересня 2022 року в повному обсязі. З урахуванням зазначеного вище, позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня після винесення ухвали суду про відкриття провадження по справі №511/2851/21 29 липня 2022 року та до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі 19 грудня 2023 року. Оскільки [PERSON] грошові кошти вчасно не повернув, тому з урахуванням викладеного позивач простить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача за період з 29 липня 2022 року по 19 грудня 2023 року інфляційні витрати у сумі 7318 грн 71 коп. та три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 2440 гривень, а загалом 9758 грн 71 коп. Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України залишено без руху та надано позивачу встановлений строк на усунення недоліків (а.с. 14-15). У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем виправлені (а.с. 17). Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 01 жовтня 2024 року о 08 год 00 хв., з викликом сторін (а.с. 23). У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату і місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 27). Водночас 23 вересня 2024 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надав клопотання, у якому просив розгляд справи провести без його участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 29). Відповідач в судове засідання, не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання (а.с. 31). Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не подав. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 58439 грн 87 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 03 листопада 2022 року (а.с. 6-7). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання вказаного судового рішення від 20 вересня 2022 року, видано виконавчий лист та 03 серпня 2023 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72429824 (а.с. 8). 20 грудня 2023 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 72429824 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду 20 вересня 2022 року в повному обсязі (а.с. 9). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Згідно із вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. З огляду на зазначене, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Законодавством передбачене нарахування пені за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, до прострочення страховика застосовується частина друга статті 625 ЦК України. Зазначений вище правовий висновок був зроблений у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 760/5686/17, а саме у справі, яка стосувалася основного позову сторін провадження з приводу стягнення страхового відшкодування, де суд прийшов до висновку, що платежі передбачені статтею 625 ЦК України застосовуються і до правовідносин, що виникають у сфері відшкодування шкоди чи стягнення страхового відшкодування. Відповідно до ст. 3 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-Х11 «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4). Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою 3% * сума боргу * кількість прострочених днів) /365 (кількість днів у році). Ураховуючи, що відповідач у встановлений законом строк не виконав зобов`язання щодо відшкодування шкоди в порядку регресу на користь позивача, сума якої встановлена рішенням суду, отже допустив прострочення грошового зобов`язанням, внаслідок чого на суму цього зобов`язання нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування, зокрема, 3 % річних, інфляційні втрати. Разом із цим суд не погоджується із періодом нарахування 3% річних та інфляційних втрат, вказаних позивачем з 29 липня 2022 року по 19 грудня 2023 року, оскільки початок перебігу строку починається не з моменту відкриття судом провадження у справі, а з моменту набрання рішенням законної сили, яким встановлено розмір відшкодування, що підлягає сплаті, тобто з 03 листопада 2022 року. Інфляційне збільшення розраховуються за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ). ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Індекси інфляції за період з 03 листопада 2022 року по 19 грудня 2023 року: (100,70:100) x (100,70:100) x (100,80:100) x (100,70:100) x (101,50:100) x (100,20:100) x (100,50:100) x (100,80:100) x (99,40:100) x (98,60:100) x (100,50:100) x (100,80:100) x (100,50:100) x (100,70:100) = 1,06560126. Інфляційні втрати розраховуються за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] х [Сукупний індекс інфляції] - [Сума боргу]. 58439,87 x 1,06560126 - 58439,87 = 3833 гривень 73 копійки. Три відсотки річних розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] х [Процентна ставка (%)] / 100% х [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. Кількість днів прострочення за період\~з 03\~листопада 2022\~року по\~19\~грудня 2023\~рокустановить 412 днів. 58439,87 х 3% / 100% х 412 / 365 = 1978 гривень 95 копійок. Отже, за період з 03 листопада 2022 року по 19 грудня 2023 року розмір інфляційний втрати позивача становить 3833 грн 73 коп., а сума 3% річних складає 1978 гривень 95 копійок. Ураховуючи той факт, що відповідач порушив грошове зобов`язання щодо повернення боргу, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 3833 грн 73 коп. та 3% річних у розмірі 1978 гривень 95 копійок., а всього підлягає стягненню 5812 гривень 68 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, які понесені позивачем при подачі позову до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1803 грн 48 коп. (59,56 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial