Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

[PERSON] ,\~ [INFO] ,\~мешканець [ADDRESS] ,\~звернувся до\~Берегівського районного\~суду Закарпатської\~області із\~заявою про\~визнання [PERSON] ,\~ [INFO] \~недієздатним,\~встановлення над\~ним опіки\~та призначення\~ [PERSON] \~опікуном над\~ним. Заява мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої групи, безтерміново та страждає психічним захворюванням, тому за станом психічного здоров`я є повністю залежною від інших осіб, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Заявник єдиний хто піклується про [PERSON] , оскільки останній рідного батька ніколи не знав, такий значиться зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України, інших близьких та родичів не має, рідна його мати сама безпорадна та потребує стороннього догляду, забезпечити сину належний догляд, харчування, лікування не має можливості, як за матеріальний так і за станом здоров`я. Через хворобу [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, тому заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатним та в порядку ст. 60 ЦК України призначити його опікуном над ним. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Орябко М. В. заяву підтримав та зазначив, що [PERSON] є інвалідом першої групи, безтерміново, стоїть на обліку в психіатричному закладі, тому просив визнати його недієздатним та призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] .. Представник органу опіки та піклування Великоберезької сільської ради Урста І. І. в судовому засіданні проти заяви [PERSON] щодо визнання [PERSON] недієздатним не заперечив та підтримав подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном над [PERSON] .. Адвокат особи, стосовно якого розглядається справа про визнання його недієздатним, за дорученням [PERSON] в судовому засіданні вважала, що дійсно є підстави для задоволення заяви [PERSON] та подання органу опіки та піклування про призначення його опікуном над [PERSON] .. Заслухавши пояснення представника заявника, адвоката особи, стосовно якої розглядається справа, представника заінтересованої особи та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність - це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Як вбачається з проведеної по справі комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №302 від 22.07.2024 року, [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді розладу спектру аутизму з вираженими порушеннями соціальної взаємодії, комунікації, стереотипними формами поведінки, вираженим недорозвитком мовлення та інтелекту, що відповідає помірній розумовій відсталості, що позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин, суд вважає встановленим, що [PERSON] страждає психічним розладом, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні всі правові підстави для визнання його недієздатним. При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Згідно ч. 1 ст.\~41\~ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Виконавчий комітет Великоберезької сільської ради, як орган опіки та піклування подав в суд подання в якому вважає за доцільне призначити [PERSON] ,\~ [INFO] опікуном над [PERSON] ,\~ [INFO] у разі визнання останнього недієздатним. Таким чином, на підставі вищенаведеного суд вважає необхідним визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатним і призначити йому опікуна [PERSON] , [INFO] , задовольнив подання виконавчого комітету Великоберезької сільської\~ради, як органу опіки та піклування. На підставі наведеного та

Outcome: approved