Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2024 року в особі представника звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 жовтня 2008 року Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 93. Позивач та відповідач мають спільних дітей доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. З весни 2022 року сторони проживають окремо, відповідач виїхала з доньками за кордон, а позивач мобілізувався до лав ЗСУ. Відносини між подружжям поступово почали погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Після повернення відповідача з доньками до України зберегти шлюб не вдалося, оскільки відносини між ними не покращилися. З весни 2023 року сторони припинили подружні стосунки та вести спільне господарство, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 вересня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 09 вересня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Андрієнко І.С., у судове засідання не з`явились, натомість позивач та його представник через канцелярію суду подали заяви, відповідно до яких позовні вимоги підтримали. Просили розглядати справу без їх участі та не надавати час на примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, натомість через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила розглядати цивільну справу без її участі. Не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Прізвище при розірванні шлюбу просила не змінювати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 04 жовтня 2008 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 93 (а.с. 5). Позивач та відповідач мають спільних дітей доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9, 10). Між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання спільних дітей, які проживають разом з матір`ю. Також, встановлено, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved