Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України та встановлення факту родинних відносин. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований в с. Бубнівка, Хмельницького району, Хмельницької області, але фактично проживав на день смерті в м. Олешки Херсонської області. Згідно з копією довідки № С-0284 від 05 вересня 2024 року причиною смерті [PERSON] вказано «гостра крововтрата R58, множинні осколкові поранення судин верхньої та нижньої кінцівки Т01, мінно-вибухова травма. Військові операції, які викликали пошкодження іншими видами вибухів чи осколками. Y36.2» та видано свідоцтво про смерть Скадовського районного відділу запису актів цивільного стану Управління ЗАЦС Херсонської області від 05 вересня 2024 року. Проте, вказаний факт, смерть батька, підтверджується документом, який складений без урахування вимог чинного законодавства України, а саме свідоцтво про смерть видано закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Оскільки оригінал лікарського свідоцтва про смерть знаходиться на тимчасово окупованій території у знайомих померлого, отримати оригінал не має можливості, а його відсутність позбавляє можливості отримати свідоцтво про смерть, а тому факт смерті [PERSON] необхідно встановити в судовому порядку. Крім того, з причин розбіжностей у прізвищах заявника та його батька, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] » - паспортах громадянина України, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Заявник у судове засідання не з`явився, згідно клопотання, зазначеного у заяві, просить справу розглянути у його відсутності Представник Волочиського відділу ДРАЦС у Хмельницькому\~районі Хмельницької\~області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений. Враховуючи невідкладний розгляд заяви, згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України, суд вважає, що неявка учасників справи не є перешкодою для її розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 315, 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.09.1991, виданим Ярмолинецьким райвідділом ЗАГС Хмельницької області. 03.09.2024 в Херсонській області, м. Скадовськ, що є тимчасово окупованою територією України, помер [PERSON] , [INFO] . Вказаний факт підтверджується виданим 05.09.2024 незаконно створеним Скадовським районним відділом запису актів цивільного стану Управління ЗАЦС Херсонської області свідоцтвом про смерть Дане свідоцтво про смерть видане незаконно створеним та діючим на тимчасово окупованій території України Скадовським районним відділом запису актів цивільного стану Управління ЗАЦС Херсонської області, тому зазначений документ є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим - тимчасово окупована територія є невід`ємною частиною України з 20 лютого 2014 року та на територію якої, відповідно до ст. 4 вказаного Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Також, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia", "Ila § cu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, медичними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. За викладених обставин надане заявником свідоцтво про смерть від 05.09.2024, з врахуванням наведеної вище практики ЄСПЛ, як виняток, приймається судом до уваги під час розгляду даної справи як таке, що підтверджує факт смерті особи на тимчасово окупованій території України. Суд враховує, що проведення державної реєстрації смерті [PERSON] не вбачається за можливе в будь-якому органі РАЦС на території, підконтрольній українській владі, оскільки відсутній належний документ, який відповідно до законодавства, підтверджує факт його смерті. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Положеннями п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 встановлено, що суд вправі розглядати про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, оскільки через розбіжності у записі прізвищ [PERSON] не може в повному обсязі реалізувати свої спадкові права. З урахуванням вищевикладеного, з метою захисту прав заявника, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України та встановлення факту родинних відносин слід задовольнити, оскільки лише в такий спосіб можна забезпечити можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Факт родинних відносин заявника з [PERSON] підтверджується відповідністю по батькові заявника та [PERSON] , а розбіжність призвищ заявника та [PERSON] суд оцінює як помилку в написання прізвища при видачі паспорта заявника. Згідно пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved