Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (ПАТ "СК "Провідна") про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.09.2023 о 10:15 год. по [ADDRESS] , водій [PERSON] , керуючи т/з марки «Mercedes-Benz», д.н.з [NUMBER] , скоїв зіткнення з т/з марки «Lexus», д.н.з [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] . За наслідками ДТП, водії врегулювали дану подію шляхом складення спільного повідомлення про ДТП (далі Европротокол), відповідно до вимог п. 2.11 ПДР та п.33.2 ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про обов`язкове страхування»). Позивач зазначає, що згідно Европротоколу, відповідач [PERSON] , визнав свою вину у ДТП, що підтвердив власноручним підписом, щодо обставин пригоди не заперечував, жодних застережень не висловлював. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , була застрахована полісом №213043273 виданим ПрАТ «СК «Провідна» із франшизою в розмірі 0,00 грн., чинним на момент пригоди, що підтверджується листом ПрАТ «СК «Провідна» від 05.03.2024 №17-12/349. З метою отримання страхового відшкодування, позивач звернулась до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої 22.12.2023 року було здійснено страхове відшкодування в розмірі 28\~906,16 грн, що підтверджується листом ПрАТ «СК «Провідна» від 24.01.2024 №17-12/127. Не погоджуючись із розміром розрахованого та отриманого страхового відшкодування, позивач звернулась до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичним центру (НДЕКЦ) з метою проведення експертного дослідження розміру збитків, на проведення якої також запрошувались відповідачі, однак не виявили бажання бути присутніми під час її проведення. Згідно наданого Висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-24/679-АВ від 17.01.2024 року (далі Висновок експерта), вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus ES 350», д.н.з [NUMBER] , станом на 26.09.2023 становить 93\~054,10 грн.; розмір матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу становить 67\~134,60 грн. та вартість матеріального збитку без урахування фізичного зносу могла становити - 93\~054,10 грн.; Позивач зазначає, що із метою врегулювання спору в досудовому порядку, вона 19.01.2024 року звернулась із досудовою претензією до ПрАТ «СК «Провідна» з проханням сплатити розмір страхового відшкодування із урахуванням раніше сплачених коштів, виходячи із вартості матеріальної шкоди, який визначений висновком експерта в розмірі 67\~134,60 грн. Листом ПрАТ «СК «Провідна» від 24.01.2024 №17-12/127 було відмовлено у перегляді розміру страхового відшкодування, з огляду на відсутність доказів проведення ремонту транспортног засобу. Водночас, позивач зазначає, що пошкоджений автомобіль станом на даний час нею не відновлений, оскільки сплаченого розміру страхового відшкодування недостатньо, а власні кошти для проведення ремонту в необхідному розмірі відсутні, а відтак доказами проведення ремонту, вона не володіє. Однак, вказана обставина не може слугувати обмеженням її права на отримання належної суми страхового відшкодування. Позивач вважає, що розмір матеріальної шкоди завданий їй, як власнику, т/з «Lexus», д.н.з [NUMBER] , внаслідок ДТП від 26.09.2023, який підлягає стягненню із відповідача - ПрАТ «СК «Провідна» становить 38 228,44 грн., як різниця матеріального збитку визначеного із урахуванням фізичного зносу згідно висновку експерта становить в розмірі 67 134, 60 грн. та розміру виплаченого страхового відшкодування в розмір 28 906,16 грн., яка не перевищує лімітів відповідальності страховика. Крім того, враховуючи висновки експерта в частині визначення вартості відновлювального ремонту завданого позивачу в розмірі 93 054,10 грн., що не охоплюється розміром страхового відшкодування, позивач просить стягнути [PERSON] суму в розмірі 25 919,50 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) в розмірі 93 054,10 та страховим відшкодуванням, що підлягає стягненню із страховика у розмірі 67 134,60 грн. Окрім цього, позивач просила суд стягнути на її користь із відповідачів солідарно судові витрати, що складаються із судового збору, витрат на проведення експертизи та правничу допомогу. Ухвалою суду від 08.05.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та призначено до судового розгляду. 21.06.2024 року на адресу суду надійшов відзив представника ПрАТ "СК "Провідна" на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив про невизнання позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію, представник ПрАТ «СК «Провідна» посилався на результати замоленого ними у ФОП [PERSON] звіту №84-D/13/12 від 29.11.2023 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту т/з «Lexus», д.н.з [NUMBER] , внаслідок ДТП від 26.09.2023 становить 34 025,37 грн. При цьому зазначив, що оскільки виплата страхового відшкодування здійснювалась безпосередньо позивачу на рахунок, з нього було утримано ПДВ, а відтак розмір відшкодування становить 28 906,16 грн., що і було сплачено позивачу. На думку представника ПрАТ "СК"Провідна, вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, тому не підлягають до задоволення. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Педина О.А., позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення. З`ясувавши позиції представників сторін та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Як визначено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язанга з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання..... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною другою\~статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Судом встановлено, що 26.09.2023 о 10:15 год. по [ADDRESS] водій [PERSON] , керуючи т/з марки «Mercedes-Benz», д.н.з [NUMBER] , скоїв зіткнення з т/з марки «Lexus», д.н.з [NUMBER] , що належить [PERSON] . Право власності [PERSON] на транспортний засіб марки «Lexus», д.н.з [NUMBER] , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . За наслідками ДТП, водії врегулювали дану подію без виклику поліцейських, шляхом складення спільного повідомлення про ДТП, де водій [PERSON] визнав свою вину у ДТП, що підтвердив власноручним підписом та будь-яких заперечень щодо його змісту не вказував. Право врегулювання події ДТП шляхом складення спільного повідомлення про ДТП передбачено п. 2.11 ПДР та п.33.2 ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування». На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , була застрахована полісом №213043273 ПрАТ «СК «Провідна» із франшизою в розмірі 0,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються листом ПрАТ «СК «Провідна» від 05.03.2024 №17-12/349, що додано позивачем до матеріалів справи. Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі. Як слідує з матеріалів справи, 28.09.2023 року позивач звернулась до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі якої останній було сплачено страхове відшкодування в розмірі 28\~906,16 грн., що підтверджується листом ПрАТ «СК «Провідна» від 24.01.2024 №17-12/127 та не заперечується у поданому ними відзиві. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач не погодившись із розміром розрахованого та отриманого страхового відшкодування, звернулась до Вінницького НДЕКЦ з метою проведення незалежного експертного дослідження розміру збитків заподіяних її т/з внаслідок ДТП. Відповідно Висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-24/679-АВ від 17.01.2024 року, вартість відновлювального ремонту, автомобіля марки «Lexus ES 350», д.н.з [NUMBER] , станом на 26.09.2023 могла становити 93\~054,10 грн.; розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Lexus ES 350», д.н.з [NUMBER] , станом на 26.09.2023 з урахуванням фізичного зносу могла становити 67\~134,60 грн.; вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Lexus ES 350», д.н.з [NUMBER] , станом на 26.09.2023 без урахування фізичного зносу могла становити 93\~054,10 грн. Матеріали справи також містять докази направлення відповідачам повідомлень про дату та час проведення такої експерти, із можливістю особистої явки. Вказаним правом останні не скористались. Так, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Нормами ст. 5 Закону передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 1.3. ст. 1 цього ж Закону, потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого, з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди, з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. В порядку ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За змістом статтей 9, 22-31, 35, 36 Закону, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату). У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п.3, ч1. ст.988 ЦК України). Згідно абз. 2 п. 36.1 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування», у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Відповідно до постанови Правління Національного банку від 30 травня 2022 року №108 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі відповідного підрозділу Національної поліції України, розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати 80 000 грн. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Так, згідно матеріалів страхової справи вбачається, що 28.09.2023 позивач звернулась до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої 22.12.2023 року було здійснено страхове відшкодування в розмірі 28 906,16 грн., яка визначена Звітом №84-D/13/32 від 29.11.2023 року. Разом з тим, позивач ознайомившись із реальним розміром вартості відновлювального ремонту завданих ДТП пошкоджень, що суттєво відрізняються від розміру встановлених Страховиком, маючи обґрунтовані сумніви в об`єктивності такого Звіту, оскільки він проведений на замовлення Страховика, який на думку Позивача є зацікавленим у результатах оцінки та особою, що не являється експертом, а відтак не несе відповідальності за дачу завідомо неправдивих висновків, звернулась до незалежної експертної установи Вінницького НДЕКЦ з метою отримання висновку експерта, на проведення якої також були запрошені представники ПРАТ «СК «ПРОВІДНА», однак не виявили бажання бути присутніми під час огляду даного транспортного засобу та проведенні відповідної експертизи. Згідно висновку експерта, розмір матеріального збитку завданого власнику т/з марки «Lexus», д/н/з [NUMBER] , [PERSON] , станом на 26.09.2023 року, з урахуванням фізичного зносу становить 67 134, 60 грн. З даного приводу 19.01.2024 року позивачем до ПРАТ «СК «ПРОВІДНА» направлялась досудова претензія, однак згідно листа ПрАТ від 24.01.2024 №17-12/127 позивачу було відмовлено у перегляді розміру страхового відшкодування, з огляду на відсутність доказів проведення ремонту транспортного засобу. Водночас, позивачем у позовній заяві та представником позивача в ході розгляду справи звернута увага на те, що пошкоджений автомобіль станом на день подання позову не відновлений, а відтак, такими доказами остання не володіє, що не спростовано іншими учасниками справи. Однак, вказана обставина не може позбавляти права позивача на отримання належного та повного розміру страхового відшкодування. Разом з тим, варто відмітити, що у поданому відзиві ПрАТ «СК «Провідна» жодним чином не спростовує висновків наданого позивачем висновку експерта та не ставить їх під сумнів. Правом на подання клопотання щодо призначення судової експертизи в частині визначення матеріального збитку, також не скористалась. В силу вимог ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А відтак, оскільки висновок експерта є належним та допустимим доказом, що в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 77, 78 та 102 ЦПК України, у суду відсутні будь-які сумніви в його достовірності та об`єктивності. Таким чином, в силу вищезазначеного, оскільки розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , станом на 26.09.2023 року, з урахуванням фізичного зносу, згідно висновку експерта, становить 67 134, 60 грн., тому із ПрАТ «СК «Провідна» підлягає стягненню страхове відшкодування із урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі (67 134, 60 28906,16) = 38 228,44 грн., що не перевищує максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП та спричинені матеріальної шкоди [PERSON] підтверджується Европротоколом, де останній зазначив про визнання вини та проставив власноручно підпис, а також його поясненнями в судовому засіданні. Будь-яких інших доказів на спростування зазначено останнім до суду не надано, а відтак, будь-які сумніви у вказаному у суду відсутні. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до висновку висловленого ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 755/7666/19 від 15.10.2020 року, вбачається: згідно вимог ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Окрім цього, відповідно до правової позиції встановленої в постанові ВС по справі 755/18006/15-ц (п.55, 56), відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зокрема вбачається: (п. 4) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Так, згідно Висновку експерта розмір вартості відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку без урахування фізичного зносу автомобіля марки «Lexus ES 350», д.н.з [NUMBER] , станом на 26.09.2023 могла становити 93 054,10 грн. Згідно п. 2.3, 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ; вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Водночас, вартість фізичного зносу, який врахований у вартість відновлювального ремонту також підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] . З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, на підтвердження факту завдання шкоди відповідачем з його вини, надано до матеріалів справи Европротокол, де останній власноруч вказав про визнання своєї вини у скоєному ДТП, що і було однією із необхідних умов для його укладення. На підтвердження розміру завданої шкоди позивачем надано Висновок експерта, відносно якого [PERSON] не висловлювалось жодних заперечень. Клопотання щодо проведення судової експертизи ним також не заявлялось. Разом з тим, варто відмітити, що про дату та час проведення експертизи [PERSON] належним чином повідомлявся, а також з метою досудового врегулювання спору до нього направлялась досудова претензія від 25.01.2024, однак останнім вона на поштовому відділені отримана не була. Таким чином, в силу вищезазначеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus», д.н.з [NUMBER] , в розмірі 25 919,50 грн., як різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та розміром страхового відшкодування, що підлягає стягненню із Страховика. Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються\~з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати\~пов`язаних із проведенням\~експертизи, а також витрати пов`язані\~з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається із Висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-24/679-АВ від 17.01.2024 року та квитанції №1263965996 від 12.01.2024 року, вартість проведення експертизи становить 3 671,31 грн. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на користь [PERSON] недоплаченео страхове відшкодування у розмірі 38 228,44 грн; з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] різницю між вартістю відновлювального ремонту та вартістю матеріального збитку у розмірі 25 919,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів також необхідно солідарно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн., та витрати на проведення експертизи в розмірі 3 671,31 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved