Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

16.07.2024 року заявник [PERSON] звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності його бабусі, [PERSON] , яка померла [INFO] Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0105283 виданого громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) колективного с/г підприємства ім. Т.Г. Шевченка виданого на підставі рішення Роздільнянської державної адміністрації від 31.05.1996 року № 262-р розміром 7,6 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Заява обґрунтована тим, що 10\~вересня 2002\~року бабуся\~заявника,\~ [PERSON] (\~по лінії\~батька)\~склала заповіт,\~що все\~майно,\~де б\~воно не\~було і\~з чого\~б воно\~не складалось,\~і все\~те,\~що буде\~належати їй\~на день\~смерті і\~на те\~що вона\~за законом\~матиме право,\~а також\~земельний сертифікат\~серії ОД №\~0105283\~виданий Роздільнянською\~районною державною\~адміністрацією від\~14\~лютого 1997\~року заповідає\~своєму онуку\~ [PERSON] ,\~що проживає\~в с.\~Новоукраїнка Роздільнянського\~району Одеської\~області тобто\~заявнику.\~ [INFO] померла\~бабуся заявника,\~ [PERSON] [INFO] у віці 82 роки. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] у віці 55 років - син [PERSON] , заявник - [PERSON] є єдиним спадкоємцем. З метою\~отримання спадщини\~заявник звернувся\~до Великомихайлівської\~державної нотаріальної\~контори Одеської\~області з\~метою оформлення\~документів на отримання спадщини. 29.09.2023 року заявник отримав листа\~за № 935/02-14\~від Державного нотаріуса Великомихайлівської державної нотаріальної контори, де вказано, що відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України та п. 4.1, 4.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину на майно [PERSON] , що померла [INFO] , може бути видане йому, як спадкоємцю за заповітом у тексті якого зазначено : « заповідаю своєму онуку...», що посвідчено секретарем Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, тільки після подання документів, що підтверджують родинні відносини. Надалі заявник звернувся до Роздільнянського районного суду з заявою про встановлення юридичного факту родинних відносин. 20 лютого 2024 року Розільнянським районним судом Одеської області по справі № 511/47/24 було винесено рішення відповідно до якого встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме визначено що [PERSON] , яка померла у віці 82 років є бабусею [PERSON] [INFO] , уродженця с. Новоукраїнка, Роздільнянського району Одеської області. Після отримання\~рішення суду\~заявник знову\~звернувся до\~нотаріуса,\~але отримав\~листа де\~вказано,\~що відповідно\~до ст.\~25\~Цивільного кодексу\~України та\~п.п.4.1,\~4.2\~Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , може бути видане після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Також у листі вказано, що в поданому заявником Сертифікаті на\~право власності\~на земельну\~частку (пай)\~серії ОД\~№0105283,\~що виданий\~Роздільнянською районною\~державною адміністрацією\~Одеської області 14\~лютого 1997\~року на\~ім?я члена\~колективного сільськогосподарського підприємства\~ім.\~Т.Г.\~Шевченка \~« [PERSON] » та\~для встановлення\~факту належності\~зазначеного Сертифіката\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~яка належить\~його бабусі\~ [PERSON] ,\~рекомендовано звернутись\~до суду.\~Тому через\~розбіжності у\~прізвищі [PERSON] \~( [PERSON] )\~заявнику було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право на спадщину. Заявнику не\~відомо,\~чому в\~Сертифікаті на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~прізвище його\~бабусі [PERSON] \~зазначено як\~« [PERSON] »,\~оскільки це\~є помилкою,\~адже його\~бабуся [PERSON] \~за життя\~склала заповіт\~10.09.2002\~року де\~чітко вказано,\~що вона\~заповідає своєму\~онуку -\~ [PERSON] земельний\~Сертифікат серії\~ОД №0105283\~виданий Роздільнянською\~районною державною\~адміністрацією від\~14\~лютого 1997\~року. Таким\~чином заявник вважає, що за життя його бабуся [PERSON] не звернула уваги на те, що в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) у неї вказано прізвище з помилкою « [PERSON] », адже в усіх документах: свідоцтві про смерть, у довідках наданих Новоукраїнською сільською\~радою Роздільнянського\~району Одеської\~області,\~у довідці\~з по\~господарській книги,\~Витягу зі\~Спадкового реєстру\~зазначено прізвище\~бабусі,\~як « [PERSON] ». Усунути розбіжності у прізвищі у позасудовому порядку не уявляється можливим, оскільки Сертифікати на право на земельну частку (пай) з 2001 року не видаються, що стало підставою звернення заявника до суду. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.08.2024 року було відкрито провадження по справі, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заяву підтримує та просить задовольнити. Представник Роздільнянської міської ради в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви та просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено [INFO] померла\~бабуся заявника,\~ [PERSON] [INFO] у віці 82 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] зареєстрованого Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №7. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] у віці 55 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] зареєстрованого Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис про смерть №15. З метою\~отримання спадщини\~заявник звернувся\~до Великомихайлівської\~державної нотаріальної\~контори Одеської\~області для\~оформлення документів на отримання спадщини. 29.09.2023 року заявник отримав листа\~за № 935/02-14\~від Державного нотаріуса Великомихайлівської державної нотаріальної контори, де вказано, що відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України та п. 4.1, 4.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину на майно [PERSON] , що померла [INFO] , може бути видане йому, як спадкоємцю за заповітом, який посвідчений секретарем Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, тільки після подання документів, що підтверджують родинні відносини. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 лютого 2024 року було встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме визнано, що [PERSON] , яка померла у віці 82 років, є бабусею [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Новоукраїнка Роздільнянського району Одеської області. На виконання ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.08.2024 року від державного нотаріуса\~Великомихайлівської державної\~нотаріальної контори Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(\~м.\~Одеса) Галини Шавша надійшла копія спадкової справи №367/2023 заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Так, із досліджених судом матеріалів спадкової справи вбачається, що 10 вересня 2002 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла своє майно,\~де б\~воно не\~було і\~з чого\~б воно\~не складалось,\~і все\~те,\~що буде\~належати їй\~на день\~смерті і\~на те\~що вона\~за законом\~матиме право,\~а також\~земельний сертифікат\~серії ОД № 0105283 виданий Роздільнянською районною державною адміністрацією від 14 лютого 1997 року з своєму онуку - [PERSON] , що проживає в с. Новоукраїнка Роздільнянського району Одеської області. Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Новоукраїнської сільської ради В.М. Козак. Даний факт також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74145791 від 29.09.2023 року. Відповідно до наданих заявником: Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, довідки виданої Новоукраїнським старостинським округом Роздільнянського району Одеської області, виписки з погосподарської книги №1 на 2001-2005 роки Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, свідоцтва про смерть, вбачається, що прізвище бабусі заявника « [PERSON] ». Враховуючи те, що у заповіті прізвище бабусі заявника зазначено як « [PERSON] », а згідно сертифікату на\~право власності\~на земельну\~частку (пай)\~серії ОД\~№0105283 « [PERSON] » суд констатує, що заявником [PERSON] було доведено та не викликає сумніву факт допущення описки в прізвищі його бабусі [PERSON] у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0105283 виданого громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) колективного с/г підприємства ім. Т.Г. Шевченка виданого на підставі рішення Роздільнянської державної адміністрації від 31.05.1996 року № 262-р розміром 7,6 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, у зв`язку з чим, суд вважає, що причиною неправильного написання прізвища « [PERSON] » слугувала технічна помилка (описка). Відповідно до вимог ч. 1 п. 5ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Відповідно до п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення`в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12Постанови за № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами. Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203,275 ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. Проаналізувавши п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, щодо її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо). Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності документу, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Outcome: approved