Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

В липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (надалі позивач) звернулося до Сихівського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення 54\~081,46\~грн. заборгованості за кредитним договором, та вирішення питання про розподіл судових витрат, із стягненням з відповідача на користь позивача 7100,00 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2019 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (надалі АТ «Альфа-Банк») та відповідачем, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», укладено договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, із встановленням кредитного ліміту у розмірі 200 000 грн., фіксованої процентної ставки у розмірі 24% річних, обов`язкового мінімального платежу у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, в результаті чого, станом на 20.12.2021, утворилась прострочена заборгованість у розмірі 54\~081,46\~грн. Позивач набув статусу кредитора за указаним договором, в силу договору факторингу, укладеного 20.12.2021 з АТ «Альфа-Банк». У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на свою користь указану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16.07.2024 матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач двічі у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (штрихкодові ідентифікатори ПАТ «Укрпошта» 0600283563003 та 0600288339365), які повернулись на адресу суду. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом установлено, що 19.12.2019 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631316242 (надалі Договір №631316242). За умовами Договору №631316242 відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн., фіксовану процентну ставку у розмірі 24% річних, обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено договір факторингу №4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу № 4, в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату; клієнт відступає, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників, за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору. У п. 2.3 Договору факторингу №4 сторони погодили, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору. Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Договором №631316242 у розмірі 54\~081,46\~грн. Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, всі права, які належали АТ «Альфа-Банк» стосовно відповідача за Договором №631316242 перейшли до позивача, як нового кредитора, а тому відбулася заміна кредитора у вказаному зобов`язанні. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «Альфа-Банк» виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач належним чином не виконує зобов`язань за Договором №631316242, внаслідок чого станом на 20.09.2021 за останнім обліковується заборгованість в розмірі 54\~081,46\~грн. Оцінка суду За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1050 та ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77\~та ст. 80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено під час судового розгляду, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, не повернув суму отриманого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. При цьому відповідачем відзиву за позовну заяву не подано, позовних вимог не спростовано. Тож, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзиву на позов та будь-яких доказів, що спростовують обставини позову, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №631316242 у розмірі 54\~081,46\~грн. Розподіл судових витрат При зверненні до суду позивачем сплачено 3028,00 грн. судового збору. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в частині судового збору підлягають покладенню на відповідача. Що стосується вимоги позивача про стягнення 7 100 грн. витрат на правову допомогу, суд враховує, що у позові зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який указано в сумі 7100,00 грн., з розрахунку 1000,00 грн. встановленої вартості однієї години роботи адвоката Макєєва В.М. Позивачем надано договір № 05/10-23 від 05.10.2023, укладений з адвокатом Макєєвим В.М., відповідно до п.1.1. якого адвокат надає клієнту послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ, у якій клієнт є учасником. Пунктом 1.2. передбачено, що судова справа в процесі розгляду якої адвокатом будуть надані послуги клієнту, перелік послуг та їх вартість, визначається сторонами у додатках до цього Договору. Пунктом 1.4. передбачено, що підтвердженням наданих адвокатом послуг та їх прийняття клієнтом є Акт приймання-передачі наданих послуг, який складається та підписується Сторонами або їх повноважними представниками протягом п`яти робочих днів після надання адвокатом зазначених у п. 1.1. Договору послуг. Відповідно до п. 3.1. договору вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 1000,00 грн. без ПДВ. Відповідно до наданого акта №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024, складеного та підписаного відповідно до договору №05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 по справі за позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, адвокат надав, а позивач прийняв такі юридичні послуги: - первинну консультацію, тривалістю 1 година та вартістю 1000,00 грн.; - здійснення правового аналізу наявних документів у замовника по справі (із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини) тривалістю 3 години та вартістю 3000,00 грн.; - підготовку та подання позовної заяви тривалістю 3,1 години та вартістю 3100,00 грн. На підтвердження понесених витрат надано платіжну інструкцію №1132 від 07.03.2024 про оплату послуг адвоката у розмірі 7100 грн. Суд,\~виходить із\~того,\~що при\~визначенні суми\~відшкодування\~витрат\~суд повинен\~виходити\~з\~критерію реальності\~адвокатських\~витрат\~(встановлення\~їхньої\~дійсності\~та необхідності),\~а\~також\~критерію розумності\~їхнього\~розміру,\~виходячи\~з\~конкретних обставин\~справи\~та\~фінансового стану\~обох\~сторін.\~Ті\~самі\~критерії застосовує\~Європейський\~суд\~з прав\~людини\~(далі\~-\~ЄСПЛ),\~присуджуючи\~судові\~витрати на\~підставі\~статті\~41\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим\~\~(п. 268). Указаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі №\~756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.202 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Верховний Суд також часто підкреслював необхідність детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі одна одну послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків (зокрема, постанова від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15). Для включення всієї суми витрат на правову допомогу у відшкодування за рахунок відповідача, відповідно до положень статей 137, 141 ЦПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою. Як уже зазначено вище з посиланням на відповідні висновки суду касаційної інстанції, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved