Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, якою просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» інфляційне збільшення у розмірі 100\~562 грн. 79 коп. та 3% річних у розмірі 47\~678 грн. 45 коп., а також сплачений судовий збір. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 05 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір №014/07-151/373/1, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 31\~450,00 доларів США. 11 грудня 2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі №235/2895/14-ц, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/07-151/373/1 від 05 грудня 2007 року в сумі 60\~780,57 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ (8,7080) станом на 07.02.2014 року складає 529\~277 грн. 21 коп. 06 березня 2017 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішення від 11 грудня 2014 року по цивільній справі №235/2895/14-ц, а саме: замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Боржником заборгованість сплачена не була. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавшина адресу суду заява про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин; належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не подала відзиву, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Красноармійського районного суду Донецької області від 11 грудня 2014 року в цивільній справі №2352895/14-ц, яке набрало законної сили 23.12.2014 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» р/р [NUMBER] , МФО 300335, код ЄДРПОУ 23346741 суму заборгованості за кредитним договором № 014/07-151/373/1 від 05.12.2007 року в розмірі 60780,57 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ (8,7080) станом на 07.02.2014 року складає 529277,21 грн, з яких заборгованість за кредитом 210975,60 грн., заборгованість за відсотками - 107326,01 грн., нарахована пеня - 210975,60 грн.; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ,\~на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» р/р [NUMBER] , МФО 300335, код ЄДРПОУ 23346741, судові витрати, понесені позивачем судовий збір в сумі 3654,00 грн. (а.с.5-6). 17 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» був укладений договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/07-151/373/1 від 06.12.2007 року укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ПАТ «Вектор Банк» (а.с.7-11). 17 червня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія був укладений договір про відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 014/07-151/373/1 від 06.12.2007 року укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ТОВ ФК Довіра та Гарантія(а.с.13-16). Ухвалою Красноармійського районного суду Донецької області від 06 березня 2017 року в цивільній справі №2352895/14-ц, яка набрала законної сили21.04.2017 року, замінено сторону виконавчого провадження про стягнення\~з\~ [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»\~заборгованості\~за кредитним договором в сумі 529277,21 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3654,00 грн. - стягувача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія (а.с.18). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором №014/07-151/373/1 від 05.12.2007 року, яким їй надано кредит у розмірі 31\~450,00 доларів США. У зв`язку із цим, кредитор звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальниці. Судовим рішенням від 11.12.2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальниці перед банком та його порушення. Вказане рішення суду, на даний час боржницею належним чином не виконане. З викладених підстав, здійснивши аналіз ст.ст. 599, 600, 604608 ЦК України суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання боржником, а тому при вирішенні даного спору є підстави для застосування до відповідача (боржника) положень вказаної норми права. Так, в розумінні правових норм чинного цивільного законодавства, а зокрема положень ст. 625 ЦК України, 3% річних та інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому вони повинні нараховуватися на суму основного боргу, який мав місце між сторонами до ухвалення рішення судом. При цьому в\~статті 625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Таким чином, з набранням законної сили ухваленим рішенням про стягнення боргу 23.12.2014 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання (виконання рішення). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. З урахуванням звернення позивача до суду 23 лютого 2022 року, період за який позивачем розраховується інфляційні втрати та 3% річних - з 10.02.2019 року по 10.02.2022 року. Розмір основного боргу відповідачки (боржника) перед позивачем (кредитором) за рішенням суду становить 529 277 грн. 21 коп., тобто саме на вказану суму підлягають нарахування 3% річних та інфляційні втрати за час невиконання грошового зобов`язання боржником. Детальні роз`яснення для розрахунку інфляційних втрат викладені у\~Листі Верховного суду України № 62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». З підстав викладеного обґрунтованими будуть наступні розрахунки. Розрахунок індексу інфляції на суму боргу: IIc\~(100,50 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(99,50 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(99,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,70 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(101,20 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~= 1.20547024 Інфляційне збільшення:529\~277,00 x 1.20547024 - 529\~277,00 =\~108\~750,67 грн. Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума інфляційних втрат за відповідний період є більшою, а ніж та, яку позивач просить стягнути з відповідача за змістом позовних вимог заяви, суд дійшов висновку про задоволення суми інфляційних втрат позивача в межах його позовних вимог 100\~562 грн. 79 коп. Розрахунок 3% річних: Розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] Де: [Сумаборгу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з\~10.02.2019\~року по\~31.12.2019\~року - 325 днів [Проценти] =\~529\~277,21 грн\~(сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 325 (кількість днів) / 365 (днів у році) =\~14\~138,23 грн32514\~138,23 Період розрахунку: з\~01.01.2020\~року по\~31.12.2020\~року - 366 днів [Проценти] =\~529\~277,21 грн\~(сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) =\~15\~878,32 грн36615\~878,32 Період розрахунку: з\~01.01.2021\~року по\~31.12.2021\~року - 365 днів [Проценти] =\~529\~277,21 грн\~(сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) =\~15\~878,32 грн36515\~878,32 Період розрахунку: з\~01.01.2022\~року по\~10.02.2022\~року - 41 день [Проценти] =\~529\~277,21 грн\~(сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 41 (кількість днів) / 365 (днів у році) =\~1\~783,59 грн Таким чином, загальний розрахунок має наступний вигляд: 10.02.2019\~-\~31.12.2019325529\~277,213,000%14\~138,23 01.01.2020\~-\~31.12.2020366529\~277,213,000%15\~878,32 01.01.2021\~-\~31.12.2021365529\~277,213,000%15\~878,32 01.01.2022\~-\~10.02.202241529\~277,213,000%1\~783,59 Разом1097 47\~678,4547\~678,46 Згідно розрахунку позивача, який перевірений судом, не спростований відповідачем та з яким суд погоджується, позивачем нараховано 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 47\~678,45 грн. за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, у зв`язку із чим, позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Зобов`язання припиняється з підстав передбачених ст.ст. 599, 600, 604609 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З підстав викладеного, дослідивши матеріали справи, здійснивши системний аналіз правових норм, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв`язку із задоволення позову в повному розмірі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2\~481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved