Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] ; - стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , по 2000 грн. але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] ; - стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , по 2000 грн. але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати покласти на відповідачів. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є особою з числа дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, навчалася у Бердичівській спеціальній школі Житомирської обласної ради ( Гришківці). Вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] у Здолбунівському районі Рівненської області. У них народився син [PERSON] , [INFO] . Коли дитині було два з половиною роки мати залишила їх та переїхала проживати в інше місце. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28.07.2023 справа № 562/1112/23 матір позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , а 07.09.2017 вона уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, змінила прізвище на « [PERSON] », того ж дня за спільною заявою подружжя про визнання батьківства, внесено зміни в актовий запис про народження дитини. Вказані факти підтверджені повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 24.05.2024, виданим Бердичівським ВДРАЦС. Родина проживала у [ADDRESS] , проте стосунки не складалися, бо чоловік вчиняв насильство, судимий, тому [PERSON] з сином [PERSON] приблизно з 2017 року проживає у [ADDRESS] , де їй надано кімнату в гуртожитку. Вказаній родині надавалася допомога Бердичівським міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді. У травні 2023 на «Урядову гарячу» лінію надійшло звернення чоловіка [PERSON] про те, що його дружина вчиняє насильство над сином [PERSON] . Міською службою у справах дітей, спільно з працівниками КУ «Центр надання соціальних послуг», працівниками Бердичівського РВП проведено акт оцінки рівня безпеки дитини та не виявлено загрози життю та здоров`ю дитини. В ході проведеної роботи встановлено, що чоловік [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі, вона з сином поїхала до нього жити у м. Здолбунів, проте, він зловживав алкоголем, вчиняв сварки в ході якої побив її, тому вона з сином повернулася проживати до м. Бердичева, натомість він зателефонував на « [PERSON] » лінію щоб їй помститися. Також [PERSON] повідомила, що має намір розірвати шлюб з ним. З 09.06.2023 родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом КУ «Центр надання соціальних послуг». 15.12.2023 послугу соціального супроводу було припинено у зв`язку з закінченням строку дії договору. В ході здійснення соціального супроводу фахівцями з соціальної роботи встановлено, що [PERSON] має низький батьківський потенціал, не завжди виконувала рекомендації фахівців з соціальної роботи, іноді порушувала санітарно- гігієнічні норми. 17.05.2024 працівникам поліції від мешканців міста стало відомо про те, що на платформі «ЮТУБ» проводиться стрім (прямий єтер), в якомубере участь [PERSON] спільно з малолітнім сином [PERSON] , 2017 р.н. Під час перегляду прямого ефіру люди вживали спиртні напої, висловлювалися нецензурною лексикою, виконували небезпечні для життя та здоров`я завдання. З коментарів під відео встановлено, що один з учасників вдарив дитину [PERSON] . Працівники поліції вжили заходів, в результаті яких мати з дитиною приїхала до Бердичівського РВП. Вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вела себе агресивно, не йшла на співпрацю, дитина голодна в занедбаному стані. Працівники поліції повідомили в телефонному режимі міську службу у справах дітей. Працівниками міської служби у справах дітей спільно з працівниками поліції складено акт рівня безпеки дитини та прийнято рішення влаштувати дитину до медичного закладу для обстеження стану здоров`я, де дитина в даний час перебуває. Мати дитини повернулася до зйомок у стрімах. Жодного разу до міської служби у справах дітей не з`явилася, в лікарні дитину не навідує, не проявляє жодного інтересу до дитини. Батько дитини [PERSON] неодноразово судимий, з родиною не проживав, участі у житті дитини не брав, останнє відоме місце його проживання м. Здолбунів, Рівненської області, відповідно до ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10.04.2024 перебуває під адміністративним наглядом. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 22.05.2024 розглянуто питання про доцільність відібрання дитини від матері та звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав обох батьків. Міською службою у справах дітей направлено звернення до служби у справах дітей Здолбунівської міської ради про з`ясування думки батька щодо позбавлення його батьківських прав та до Здолбунівського районного суду Рівненської області про надання копії вироку про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності та адміністративної відповідальності. Станом на 29.05.2024 ні мати, ні батько не виходять на зв`язок з міською службою у справах дітей, не цікавляться сином. [PERSON] , [PERSON] ніде не працюють, тому позивач вважаємо доцільним стягувати з них по 2000 грн. щомісячно на утримання сина, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 31.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 27.05.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. У судових засіданнях представник позивача позов підтримала з викладених в позовній заяві підстав, просила його задовольнити. Додатково зазначила, що батьки дітей не відвідують у "Сонячному домі", при цьому дитина, при з`ясуванні її думки, виявляє бажання проживати разом з матір`ю. Відповідачі в судові засідання не з`являлися про розгляд справи повідомлені належним чином, свою позицію суду не повідомили. При розгляді цивільної справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціальногорозвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейногожиття, до свого житла і кореспонденції. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 27 Конвенції про права дитини, прийнята резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, яка ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, визначає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 166 ЦПК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідноіз ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на правівласності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Пунктом першим ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішеньу справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Службою у справах дітей Житомирської обласної військової адміністрації листом від 09.05.2023 за № Д-23 було повідомлено начальника служби у справах дітей про те, що на Урядову гарячої лінії надійшло звернення [PERSON] щодо насильства відносно дитини [PERSON] з боку матері [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявника, його малолітній син [PERSON] постійно потерпає від насильства з боку матері, яка схильна до вживання алкоголю та неналежного виконання батьківських обов`язків. Згідно акту обстеження умов проживання від 26.05.2023 за місцем проживання сім`ї [PERSON] встановлено, що умови для проживання дитини є, в кімнаті не придбано, сім`я потребує соціальної підтримки. 20.04.2024 Бердичівським РВП ГУНП в Житомирській області до Міської служби у справах дітей направлено повідомлення про необхідність вжиття заходів щодо недопущення вчинення протиправних дій відносно дитини [PERSON] . Доручено підпорядкованим працівникам провести заходи та вирішити питання доцільності та безпечності перебування дитини у родині. 17.05.2024 міською службою у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , де комісія прийшла до висновку, що рівень безпеки дитини «дуже небезпечно». 22.05.2024 на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бердичівської міської ради було вирішено доцільним негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини, звернутись до суду з позовом та висновком про позбавлення батьківських прав обох батьків. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 30.05.2024 за № 196 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, зокрема, що мати дитини не проявляє жодного інтересу до дитини, дитину не навідує. Батько неодноразово судимий, з родиною не проживає, участі у житті дитини не бере, перебуває під адміністративним наглядом. Станом на 29.05.2024 ні мати, ні батько не виходять на зв`язок, сином не цікавляться. Відповідно до листа обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім" № 268 від 09.09.2024, [PERSON] з 26.06.2024 перебуває у них. З 29.08.2024 дитина зарахована до 1 класу Ліцею №20 м. Житомира. За період перебування хлопчика в закладі [PERSON] та [PERSON] жодного разу не відвідували сина та не цікавились його життям та здоров`ям. У ході бесіди з`ясовано, що [PERSON] проти позбавлення батьків батьківських прав та виявляє бажання жити з мамою. У судовому засіданні 03.09.2024 допитано свідків. Так свідок [PERSON] , завідувач відділення із соціальної роботи КУ "Центрсоціальних послуг", повідомила, що знає відповідачку [PERSON] з 2017, коли вона з сином потрапила до лікарні, у них не було документів, речей, у обох були садна. Працівниками центру було з`ясовано, що дитину відповідачка народила в стосунках з засудженим [PERSON] . Він відповідачку побив і вона була змушена тікати з Рівненської області до м. Бердичів. Відповідачка [PERSON] є вихованкою [PERSON] школи-інтернату, має затримку розумового розвитку. Під час соціального супроводу [PERSON] постійно знаходила собі чоловіків, проживала у них за різними адресами, заробляла обробкою городів у Житомирській області. В січні 2024 надійшло повідомлення від сусідів, що [PERSON] залишила дитину і зникла. На даний час [PERSON] вже не отримує соціальні послуги від центру. Свідок [PERSON] , яка працює начальником сектору ювенальної превенції відділу превенції Бердичівського РВ поліції повідомила суд, що 17.05.2024 начальниця ЖЕК повідомила, що жителька [PERSON] приймає участь у стрімах і під час стрімів син [PERSON] постраждав. Учасник стріма ударив і сварився на її сина [PERSON] . За указаним повідомленням було зареєстровано рапорт в черговій частині та направлено працівників поліції за місцем проведення стріму. Керівник стрімів привіз [PERSON] з сином у відділ поліції. [PERSON] приїхала в жахливому стані, п`яна, дитина з синяком на обличчі. Після відібрання дитини [PERSON] пропала, періодично з`являлася у стрімах. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклуються про неї, самоусунулися від утримання та виховання дитини, з сином не спілкуються. За таких обставин суд вважає, що позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини: [PERSON] , [INFO] , буде відповідати інтересам дитини щодо отримання належного утримання та виховання, у зв`язку із чим, вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів (ч. 3 ст. 166 СК України). Відповідно до вимог позову, позивач у позовній заяві просить суд стягувати з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , по 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Передбачених законом підстав для звільнення відповідачів від обов`язку утримувати дитину судом не встановлено. При визначенні розміру аліментів судом враховано матеріальний стан відповідачів, які є особами працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я або інші обставини, які б могли вплинути на можливість відповідачів сплачувати аліменти у матеріалах справи відсутні. З огляду на те, що відповідачі належним чином не виконують свій обов`язок по утриманню дитини, а також те, що судом задоволено вимогу про позбавлення відповідачів батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. При цьому, сторони не позбавлені права звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України). Суд вважає необхідним роз`яснити відповідачам їх право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч. 1 ст.169 СК України). V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі по 2422,40 грн з кожного.

Outcome: approved