Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів У червні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Снігурівської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що він та [PERSON] перебувають у зареєстровано шлюбі та мають доньку [PERSON] . Відповідачі у справі є батьками його онука - [PERSON] , [INFO] . Відповідачі спільних сімейних відносин не вели, рішенням суду з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини. З народження онук завжди проживав з позивачем та його жінкою. У вересні 2022 року [PERSON] поїхала до родичів у Крим, через месенджер надіслала «Довіреність» від 01.12.2022, якою доручила їм виконувати обов`язки по вихованню її сина на період її відсутності. Відповідачі матеріальної допомоги на утримання свого сина не надають, дитиною не цікавляться, участі у вихованні сина не приймають. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.164 СК України просить суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відзиви від відповідачів до суду не надходили. Інші процесуальні дії у справі Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 12 серпня 2024 року вказану позовну заяву прийняла до розгляду та відкрила провадження у справі, постановила розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження /а.с.31-32/. Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 11 вересня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду /а.с.43/. Пояснення учасників справи Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Суду пояснив, що їх онук з народження проживає з ними. Донька проживала в іншому будинку, створила нову родину, онук [PERSON] іноді приходив до матері. В період тимчасової окупації, у вересні 2022 року відповідачка виїхала до Криму. З відповідачкою зв`язок не підтримують, вона не телефонує дитині, матеріальну допомогу не надає. За рішенням суду було встановлено батьківство відповідача, разом з тим, останній зв`язок з дитиною не підтримує. Вихованням дитини займається він та дружина. Бабуся відвідувала батьківські збори. У дитини облаштована окрема кімната. Дитина добре навчається у школі, відвідує футбол. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо їх задоволення, оскільки батьки дитини повністю самоусунилися від виховання та утримання дитини. В телефону режимі батько повідомив, що він не бажає утримувати дитину, на розгляд питання про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав не з`явився. Мати дитини проживала окремо від дитини. В період тимчасової окупації виїхала, до Снігурівки не повернулася. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, заслухавши позивача, представників позивача та третьої особи, неповнолітнього свідка [PERSON] , свідків, вивчивши позовну заяву, дослідивши письмові докази по справі, зазначає таке. Суд встановив, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 вересня 1992 року Відділом ДРАЦС Снігурівського району Миколаївської області. У графі «Мати» значиться [PERSON] , у графі «Батько» - [PERSON] /а.с.6/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00045714591 від 27.06.2024, після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] - [PERSON] /а.с.7/. Снігурівський районний суд Миколаївської області своїм рішенням від 25 січня 2011 року визнав [PERSON] , [INFO] , уродженця селища Панківка Новгородського району Новгородської області, громадянина України, батьком [PERSON] , [INFO] . Зобов`язав Відділ реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області внести у актовий запис №91 від 13 липня 2010 року Книги реєстрації народжень відомості про особу [PERSON] , [INFO] , уродженця селища Панківка Новгородського району Новгородської області, громадянина України, як батька [PERSON] , [INFO] . Стягнув з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) батька, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2010 року і до повноліття дитини /а.с.10-11/. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджено повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 листопада 2021 року Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). У графі «Мати» значиться [PERSON] , у графі «Батько» - [PERSON] /а.с.5/. Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/004188647 від 26.04.2024, [PERSON] , [INFO] , знятий 23.03.2023 з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] /а.с.8/. Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої 31.05.2024 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Карцевою Н.О., [PERSON] надав згоду на проживання (на реєстрацію місця проживання) в [ADDRESS] , його сину [PERSON] , який народився [INFO] , та згоду на його навчання у ліцеї №3 м.Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області. Проживати його малолітній син [PERSON] буде разом із його дідусем [PERSON] та/або із його бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та/або [PERSON] вправі вирішувати всі питання щодо його сина та стану його здоров`я, котрі можуть виникнути під час проживання у них та навчання у вище зазначеному ліцеї /а.с.15/. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи /а.с.16/ За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту довіреності, яка нотаріально не посвідчена, [PERSON] від 01.12.2022, встановлено, що остання довіряє своїм батькам [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , свого сина [PERSON] , [INFO] , виконувати її обов`язки щодо її сина на час її відсутності /а.с.13/. Згідно талону-повідомлення єдиного обліку №2355 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.05.2024, встановлено, що 21.05.2024 о 14:28 надійшла заява до РУ про те, що 01.08.2023 о 10:00 із заявою звернулася мешканка м.Снігурівка Миколаївської області, [PERSON] , [INFO] , в якій просить зафіксувати факт того, що її донька [PERSON] , [INFO] , в 2022 році, під час окупації м.Снігурівка військами рф, виїхала на непідконтрольну Україні територію, чим перестала виконувати свої батьківські обов`язки по догляду за сином [PERSON] , 2010 року народження /а.с.12/. З характеристики, наданої директором та класним керівником Снігурівського ліцею №3 Снігурівської міської ради Баштанського району Миколаївської області вбачається, що [PERSON] , 2010 року народження, навчається у ліцеї з другого класу, з моменту переїзду родини в інший район міста. Батьки [PERSON] , [PERSON] , залишили [PERSON] на виховання бабусі [PERSON] та дідусю [PERSON] . За час навчання [PERSON] зарекомендував себе, як старанний, працелюбний, уважний учень. Має навчальні досягнення достатнього рівня. На уроках активний, виконує домашні завдання. Має гарний загальний розвиток, відвідує футбольну секцію при ДЮСШ. Бабуся з дідусем приділяють належну увагу вихованню онука, беруть активну участь у житті класу, ліцею. Батьки вихованням сина не займаються, з класним керівником не комунікують /а.с.14/. Відповідно висновку Служби у справах дітей Снігурівської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] встановлено, що орган опіки та піклування Снігурівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с.38-40/. Допитаний у судовому засіданні в порядку ст. 232 ЦПК України (у присутності представника органу опіки та піклування) [PERSON] вказав, що він навчається у 8 класі. З народження проживає з бабою та дідом. У нього є своя кімната. З 12 років свою мати він не бачив. В телефонному режимі давно з нею не спілкувався. Дід та баба водили його дитячого садочку, до школи, влаштовували йому свята, він допомагає їм по господарству. З своїми секретами він ділиться з бабою. Свого батька він не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що онук з народження проживає раз ними. Мати дитини виїхала, останній раз телефонувала у 2023 році. Коли народився [PERSON] , батько дитину не визнав. Донька зверталася до суду з позовом про встановлення батьківства. З народження батько не піклується про дитину. Дитина не сумує за матір`ю, батька він не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її похресником. Дитина з народження проживає з дідом та бабою. Батька вона не знає, мати дитини виїхала, з дитиною не спілкується. Дитина має добре виховання, доглянута. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою родини [PERSON] . [PERSON] з народження проживає з дідом та бабою. Батька дитини вона ніколи не бачила. Дитина позитивна. Дід та баба піклуються про дитину, дід їздить на рибалку з онуком. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У статті 18 цієї Конвенції визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема: вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що під час розгляду судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Приймаючи до уваги вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню свого неповнолітнього сина протягом тривалого часу, сімейні зв`язки між біологічною матір`ю [PERSON] , біологічним батьком [PERSON] та сином [PERSON] втрачені. З огляду на встановлені обставини справи, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ у подібних справах, беручи до уваги необхідність дотримання як найкращих інтересів дитини виховуватися і розвиватися у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . При цьому, слід звернути увагу і на те, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню. Щодо судових витрат Згідно ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На прохання позивача суд не стягує з відповідачів понесені судові витрати. На підставі викладеного, ст. 150,164 СК України,

Outcome: approved