Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі, в якому народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. У січні 2024 р. відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Наразі шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивач вважає, що батько дітей має можливість та обов`язок утримувати своїх дітей, оскільки є здоровим, працездатним, проходить службу у лавах ЗСУ, а позивач працює вчителем та не може самостійно утримувати дітей. Посилаючись на положення ст. ст. 141, 180-182 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. починаючи з 01.07.2024 року і до 01.08.2033 року, тобто до досягнення [PERSON] повноліття, а надалі - у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць - до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати на отримання професійної правової допомоги в розмірі 750 грн. Ухвалою суду від 15.07.2024 р. у справі відкрито провадження та розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 30.07.2024 року до канцелярії суду надійшов відзив відповідача, згідно якого відповідач позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що вимоги позивача надумані та передчасні, відповідач самостійно надає позивачу кошти на утримання дітей, забезпечував її продуктами харчування та речами. Відповідач проводить з дітьми час, витрачає кошти на їх розваги (зоопарк, тощо). Відповідач доводив до відома позивача, що бажає сплачувати їй аліменти на кожну дитину по 1500 грн. щомісяця, але позивач зазначила, що ця сума її не задовільняє. Також відповідач зазначив, що половину доходів він витрачає на утримання непрацездатної матері. Вказав, що дохід відповідача складає близько 20000 грн. щомісяця без врахування податків та зборів, які він витрачає на повсякденні нужди. Постійного заробітку відповідач не має. Також, відповідач зазначає, що позивачем не доведено, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, а також те, що відповідач не утримує дітей. З урахуванням зазначеного відповідач просив позов задовольнити частково, стягнути з нього аліменти в розмірі по 1600 грн. на кожну дитину щомісяця, судовий збір не стягувати. Також, відповідач просив розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27.08.2024 р. клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 24.09.2024 року судом відмовлено предстанику відповідача в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача вважав, що розгляд справи є передчасним. оскільки суд повинен був зупинити провадження у справі. Проти задоволення позовних вимог заперечував. Позивач та відповідач, повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. За відсутності заперечень представників, розгляд клопотання проведено за даної явки. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач та відповідач з 06.06.2015 року перебували у шлюбі (а.с. 7). [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] (а.с. 8). [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] (а.с. 9). Сторони та їх діти проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою №2233 від 12.09.2024 р. та військовим квитком, що свідчить про те, що відповідач має постійний офіційний дохід. Крім того, відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно ч. 1 та 2 ст . 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 182 ч. 2 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України\~передбачено, що\~\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законом встановлено мінімальний розмір частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку - 1/3 частина на двох дітей. Посилання відповідача на утримання ним непрацездатної матері не підтверджені жодним доказом. Також, твердження відповідача про відсутність в нього доходів спростовуються надані ним же документами про перебування на військовій службі. Також, суд зазначає, що позивачем були заявлені вимоги про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), а не у твердій грошовій сумі, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог. Отже, стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову (з 09.07.2024 року) і до досягнення повноліття старшою дитиною. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць - з 01.08.2033 року до досягнення молодшою дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають вимогам ч. 3 ст. 183 СК України. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України \~на відповідача покладаються судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial