Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

25 квітня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського\~ міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до\~\~ [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.04.2020 року, який було розірвано 20.03.2024 року.Від спільного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] . У травні 2022року у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України, позивачка разом з дитиною, переїхали до м. Біла Церква, як внутрішньо переміщені особи. На даний момент позивачка з відповідачем спільно не проживають, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Саме тому позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з батька дитини, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь, аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2024 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 24 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Постановлено провести розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судом 19.06.2024 року за вх. № 33434 отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що він має обгрунтовані сімніви щодо того, що він являється біологічним батьком [PERSON] . Крім того позивачем зазначено, що на даний час, згідно судового наказу від 05.11.2019 у справі 357/12027/19, виданого Білоцерківським міськрайонним судом, з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини від першого шлюбу, а саме на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Тому\~ стягнення аліментів у розмірі однієї чверті частини його заробітку на одну та другу дитину, буде суперечити ст. 183 Сімейного кодексу, де передбачено стягнення аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку(доходу) платника аліментів. Ухвалою суду від 08.08.2024року було залучено [PERSON] (колишню дружину відповідача), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] \~ про стягнення аліментів. Судове засідання по справі відкладено до 11год. 00хв. 03 жовтня 2024. Сторони в судове засідання не з`явились, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 03.10.2024року отримано заяву від позивача, в якій остання просила розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, також до заяви було долучена копія свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу. 03.10.2024року від відповідача надійшла заява, в якій останній просив розгляд справи проводити без його участі, заперечував проти задоволення вимоги, щодо стягнення з нього аліментів саме в розмірі однієї чверті. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотаннь до суду не направляла. Суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності сторін та прийняття судового рішення на підставі наявних матеріалів, оскільки всі учасники справи були належним чином та завчасно у відповідності до вимог ЦПК України повідомлені по дату, час та місце слухання справи, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідач скористався своїм правом та подав суду відзив на позовну заяву, в якому висловив свою позицію щодо позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, сторони по справі зареєстрували шлюб 02.04.2020 року у Торецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції(м. Харків) , актовий запис №27.(а.с.11). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області\~ від 20.03.2024 по справі 357/2737/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с. 6,7) Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно серії [NUMBER] , з якого вбачається, що батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.8) З наявних у матеріалах справи довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.05.2022 № 3054Бр та 3055Бр вбачається, що позивачка разом з донькою\~ фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщені особи. Також з матеріалів справи вбачається, що судовим наказом виданим 05.11.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України ). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). За вказаною вище правовою нормою законодавцем передбачено загальне правило про стягнення аліментів на утримання однієї дитини у розмірі 1/4 частки доходу платника аліментів. Перевіряючи доводи позивача та відповідача, суд встановив, що відповідно до наказу виданого Білоцерківським міськрайонним судом від 05.11.2019 у справі 357/12027/19 з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини від першого шлюбу, а саме на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Враховуючи викладене, наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, встановлені судом обставини справи про матеріальний та сімейний стан обох сторін, наявність у платника аліментів інших дітей, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial