Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу № 01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . 09.07.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №199329 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ надає відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. На підтвердження виконання Товариством кредитного договору позивач надає інформаційну довідку від 20.05.2024, відповідно до якої 09.07.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2300,00 грн. за реквізитами платіжної картки,наданої позивачем, що являється доказом видачі кредитних коштів. Відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості становить 11546,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2300,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 9246,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 199329 від 09.07.2021 в сумі 11546 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просили справу розглянути за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив врахувати часткову оплату боргу в сумі 4743 грн., зменшити розмір судового збору, оскільки позов він визнає повністю та розглядати справу без його участі. На підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 09.07.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №199329 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ надає відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Відповідно до інформаційної довідки 09.07.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2300,00 грн. за реквізитами платіжної картки,наданої позивачем, що являється доказом видачі кредитних коштів. 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу № 01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості становить 11546,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2300,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 9246,00 грн. Відповідно до положень статей\~526,\~530,\~610, частини 1 статті\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 512 Цивільного кодексу України\~(Надалі -\~ЦК України) визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того,\~ст. 516 ЦК України\~встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Згідно з частиною 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами частини 1\~статті 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням частини 1\~статті 634 ЦК України\~передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Отже суд вважає, правовірним стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №199329 від 09.07.2021 року в сумі 11546,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2300,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 9246,00 грн. Відповідно до наданої позивачем копії квитанції, 26.09.2024 року останнім частково погашено заборгованість за кредитом в розмірі 4743,00 грн., а відтак стягненню підлягає залишок несплаченої заборгованості за кредитним договором, що становить 6803,00 грн. Згідно вимог\~ч.1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн. З урахуванням статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50 % сплаченого за подання до суду позовної заяви судового збору, що становить 1211,20 грн. Що стосується стягнення витрат за надану правничу допомогу, суд приходить до наступного. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторони. Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial