Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 94458,90 грн, судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 січня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 501224462 у електронній формі відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 55806,80 грн, зі строком кредиту 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 18,99% річних. АТ «Альфа-Банк» виконав умови договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом 55806,80 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20 грудня 2021 року становила 94458,90 грн. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та TOB «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, TOB «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501224462 від 11 січня 2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно з ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 11 січня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про надання кредиту № 501224462, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 55806,80 грн, строк кредиту 36 місяців, тип кредиту «Кредит готівкою» з відсотковою ставкою фіксованою 18,99% річних. Платежі за договором та сукупні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору: розмір платежу 1255,65 грн (пакет послуг РКО) строком на 12 місяців (а.с. 5 зв.б, а.с.7). АТ «Альфа Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів, комісії за користування кредитними коштами (а.с. 6-7). Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується виписками по особовим рахункам за кредитною карткою відповідача (а.с. 19-38). Станом на 20 грудня 2021 року за кредитним договором №501224462 від 11 січня 2020 року загальна заборгованість складає 94458,90 грн, а саме за кредитом: 52264,62 грн, по відсотках: 16716,74 грн, по комісії: 25477,54 грн (а.с. 39). Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Так, ст.\~626\~ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 12\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з ч. 13 ст. 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~ст. 64 ЦПК України. За ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог статей\~525-526,\~530,\~1050\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1\~статті 512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~зі статті 514\~Цивільного кодексу\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~статті 1077 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача [PERSON] . Таким чином, TOB «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №501224462 від 11 січня 2020 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 9-13, 17). Згідно з п. 2.2 договору факторингу визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору, включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту (зв.б.а.с. 9). Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №501224462 від 11 січня 2020 року в сумі 94458,90 грн, з яких: 52264,62 грн\~сума за основною заборгованістю, 42194,28 грн\~сума заборгованості за відсотками (а.с.14-16). Таким чином, до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №501224462 від 11 січня 2020 року . Відповідачем не надано суду доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості, як і не надано доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань. Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором позивачем доведено. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», як набувача права вимоги до цього боржника на підставі договору відступлення прав вимог, заборгованості за кредитом в розмірі 94458,90 грн. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 05 жовтня 2023 року (а.с.40-41), актом приймання-передачі наданих послуг від 07 березня 2024 року, зазначено: 1000,00 грн - за надання первинної консультації замовнику у справі; 3000,00 грн - правовий аналіз наявних документів у замовника по справі; 3100,00 грн - підготовка позовної заяви, що разом складає 7100,00 грн (а.с.42), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.43), платіжною інструкцією №362 від 26 січня 2024 на суму 7100,00 грн (а.с. 44). Разом з цим суд вважає завищеною оплату наданих послуг, оскільки заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн не є повною мірою обґрунтованою та не відповідає критерію розумності. Тому, враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значимості вчинених дій (надання послуг), суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу та вважає необхідним стягнути з відповідача в цій частині кошти у розмірі 3000 грн. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3028 грн сплаченого судового збору. Відповідно до ст. ст.\~526,\~530,\~533,\~612,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved