Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2024 у даній цивільній справі в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] та приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудика В.В., про визнання договору недійсним в частині продажу частки квартири відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем. 18.09.2024 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Федчук Т.М. на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що представником відповідача під час розгляду справи було заявлено про намір подати докази щодо понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, тобто в порядку що встановлено ч.8 ст. 141 ЦПК України. З огляду на викладене просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 15\~000 грн. Додатками до заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача долучила договір про надання правничої допомоги від 23.01.2024 та Акт/звіт виконаних робіт до договору від 23.01.2024. При ухваленні рішення у справі питання понесених відповідачем [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. З огляду на викладене представник відповідача адвокат Федчук Т.М. просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у наведеному розмірі, заяву просила розглянути у її відсутність та у відсутність відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Огородник В.В. в судове засідання не з`явились. 02.10.2024 на адресу суду від представника позивача адвоката Огородника В.В. надійшла заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яке мотивовано тим, що заявлений розмір витрат на правову допомогу відповідача є необґрунтованим, завищеним, неспівмірним з затраченим адвокатом відповідача часом та складністю справи. З огляду на викладене просив задовольнити заяву про стягнення витрат на правничу допомогу частково на суму 7\~000, 00 грн. Вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу просив провести у відсутність позивача та його представника. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Майданевич Л.О. в судове засідання не з`явились. 02.10.2024 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Майданевича Л.О. надійшла заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яке мотивовано тим, що заявлений розмір витрат на правову допомогу відповідача є необґрунтованим, завищеним, неспівмірним з затраченим адвокатом відповідача часом та складністю справи. З огляду на викладене просив задовольнити заяву про стягнення витрат на правничу допомогу частково в розмірі 7\~000, 00 грн.. Вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу просив провести у відсутність відповідача [PERSON] . Треті особи в судове засідання не з`явились, про місце, день та час проведення судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З огляду на викладене суд вважає за можливе провести розгляд справи в частині вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у відсутність сторін по справі та їх представників. Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Як встановлено ч. ч. 1 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 23.01.2024 між адвокатом Федчук Т.М. та відповідачем [PERSON] укладено догорів про правничу допомогу №б/н, предметом якого є надання адвокатом Федчук Т.М. правничої допомоги у цивільній справі №127/324/24 у суді першої інстанції з питань захисту прав та інтересів [PERSON] (а.с. 174). Винагорода згідно п.3 договору обчислена за домовленістю сторін у фіксованому розмірі 15 000,00 грн, які вносяться після платою 30 днів з дня постановлення судового рішення готівкою або безготівковою формою на рахунок виконавця, реквізити якого повідомляються клієнту за потребою. Відповідно до акту/звіту виконаних робіт від 17.09.2024 до договору від 23.01.2024, адвокатом Федчук Т.М. надано клієнт [PERSON] наступні юридичні послуги, на які витрачено 48 робочих годин, без врахування часу представництва у судових засіданнях: підготовка до розгляду: консультування Клієнта під час якого також відбулося з?ясування його позиції та вимог, суті спору, з?ясування повноважень, які надає клієнт, роз?яснено, які докази слід зібрати, роз?яснено клієнту порядок та строки розгляду справи, процесуальні права та обов`язки учасника справи та спору, роз`яснення з правових питань, правове обгрунтування позиції Клієнта, юридичній аналіз обставин, ознайомлення з копіями документів, які надані клієнтом, відшукування та збирання доказів, правове обґрунтування позиції та вимог, з врахуванням відшукування правових позицій ВС у подібних справах та їх аналіз; складено відзив на позовну заяву та заяву про застосування строку позовної давності, клопотання (а.с. 173). Суд констатує, що понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в наведеному розмірі підтверджується належними та допустимими (описаними вище) доказами. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідача [PERSON] , суд зважає на наступне. Представник позивача адвокат Огородник В.В. та представник відповідача [PERSON] адвокат Майданевич Л.О., свої позиції з приводу розподілу витрат на професійну правничу допомогу висловили у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представники зазначили, що витрати заявлені представником відповідача [PERSON] є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та не відповідають критерію реальністю таких витрат, розумності їх розміру. З огляду на викладене просили задовольнити вимоги про стягнення таких витрат частково, а саме в розмірі 7\~000, 00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Згідно з пунктом 4 частини першої "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 наведеного Закону. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, з урахуванням клопотань представників позивача та іншого відповідача про необґрунтованість таких витрат, та невідповідність заявлених витрат критерію розумності, справедливості, співмірності, та вид провадження в якому розглядалась справа, підлягають частковому задоволенню. Суд самостійно не має процесуального права вмішуватись у правовідносини сторони по справі та його представника в частині визначення розміру гонорару адвоката, а тому при вирішенні питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу суд приймає до уваги позиції представника позивача адвокат Огородника В.В. та представника відповідача [PERSON] адвокат Майданевич Л.О., які наведені в запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, та приходить до висновку про обґрунтованість клопотань про зменшення витрат на правову допомогу. При цьому суд також враховує процесуальну поведінку відповідача [PERSON] , який не виконав свого процесуального обов`язку з явки до суду за ухвалою про визнання його явки обов`язковою, що обумовлювало відкладення розгляду справи, а також те, що суд в ході розгляду справи встановив обґрунтованість позовних вимог позивача, однак відмовив в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строків позовної давності. З урахуванням викладеного вище, складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності опрацьовування певного обсягу матеріалів справи для якісного представництва інтересів, суд вважає за можливе за клопотанням представника позивача адвокат Огородника В.В. та представника відповідача [PERSON] адвокат Майданевича Л.О. зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до 7000 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, що визначено представником відповідача на рівні 15\~000,00 грн. є завищеним, несправедливим, та належним чином перед судом не обґрунтованим, що суперечить принципу розумності розподілу судових витрат та їх адекватності. При ухваленні цього рішення суд керується принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності наданих адвокатом послуг, а також критерієм розумності таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням висловленого представником відповідача [PERSON] та представником позивача [PERSON] заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та їх доводів щодо не співмірності. Таким чином суд дійшов висновку, що саме витрати на рівні 7000 грн. є справедливими та обґрунтованими, оскільки саме в цій сумі витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг. До аналогічних висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа N 755/9215/15-ц провадження N 14-382цс19). Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення. З огляду на викладене,

Outcome: partial