Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Адвокат Іляшкович Н.В. в інтересах [PERSON] звернулася в Хустський районний суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 10 червня 1980 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №12 від 10.06.1980 р. Всі діти від даного шлюбу є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що через несумісність характерів між сторонами часто виникали непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Близько 3 років тому дружина покинула позивача та з того часу її місцеперебування невідоме ані позивачу, ані їхнім спільним дітям. За ці роки вона жодного разу не виходила з ними на зв`язок. Таким чином, вже близько 3 років сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Даний шлюб існує лише формально, а тому за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Посилаючись на вищевикладені обставини, просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у виконавчому комітеті Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис №12 від 10.06.1980 року. Відповідно до ч.2-6 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, які згідно ч.3 ст.274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) учасників справи та за наявними у справі матеріалами. Відповідачці направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідачка своїм правом не скористалася відзиву на позовну заяву до суду не надіслала. Крім того відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.06.1980 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №12, видане виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сім`я розпалася та існує лише формально. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved