Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

01.07.2024 р. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.12.2022 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6211912 про надання споживчого кредиту у розмірі 19500, 00 грн строком на 360 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в повній сумі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25.09.2023 р. між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором № 6211912. Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є новим кредитором відповідача, який станом на день звернення позивача до суду має заборгованості перед позивачем у розмірі 76457, 50 грн, яка складається з: 19500, 00 грн тіло кредиту та 56957, 50 грн нараховані проценти. Оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Справу передано головуючому судді 02.07.2024 р. 03.07.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського\~районного суду\~Чернігівської області\~від 04.07.2024\~р.\~було прийнято\~позовну заяву\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі в\~порядку загального\~позовного провадження.\~Призначено проведення\~підготовчого засідання\~на 01.08.2024 р. 09.07.2024 р. від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, зареєстрована за вх № 2685/24. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.08.2024 р. підготовче провадження у справі було закрито, розгляд справи по суті призначено на 20.08.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.08.2024 р. витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності відповідачу картки банку (рахунку) № [NUMBER] , та щодо зарахування на цю картку 19500, 00 гривень 25 грудня 2022 року. В судовому засіданні оголошено перерву до 09.09.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.09.2024 р. витребувано повторно від АТКБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності відповідачу картки банку (рахунку) № [NUMBER] , та щодо зарахування на цю картку 19500, 00 гривень 25 грудня 2022 року. В судовому засіданні оголошено перерву до 26.09.2024 р. 09.09.2024 р. від АТКБ «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація, зареєстрована за вх № 3608/24. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 25.12.2022 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6211912 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 19500, 00 грн; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 1, 99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору, знижена процентна ставка 0, 597 % в день. Відповідачу надано кредит в сумі 19500, 00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту [NUMBER] відповідно до довідки ТОВ «Пейтек Україна» від 10.10.2023 р. про перерахування коштів (а. с. 10). Згідно витребуваної судом інформації від АТ КБ "ПриватБанк" від 02.09.2024 р. № 20.1.0.0.0/7-240902/23467 на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 25.12.2022 р. здійснено переказ коштів на суму 19500, 00 грн (а. с. 130). Згідно картки обліку договору Станом на 24.09.2023 р. загальна сума заборгованості відповідача склала 53174, 50 грн (а. с. 72 - 79). Заперечень від відповідача щодо вказаного розрахунку заборгованості не надходило. 25.09.2023 р. між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором № 6211912 згідно витягу з реєстру боржників на суму 53174, 50 грн (а. с. 34 - 43, 54). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договорами, однак, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідач суду не надав, відтак розрахунку заборгованості, наданого позивачем, не спростовано. У\~статті 3 Закону України\~"Про електронну комерцію"\~№ 675-VIII від 03.09.2015 р.\~(далі - Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 3\~ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6\~ст. 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону). Без отримання листа на адресу електронної пошти і sms-повідомлення, без здійснення входу на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна», реєстрації в особистому кабінеті за допомогою логіна і пароля, договір про надання кредиту № 6211912 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] не був би укладений,\~а тому суд вважає, що укладення договору про надання споживчого кредиту у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позичальника [PERSON] , цей правочин відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а відповідачем в свою чергу, суду не надано доказів здійснення дій, які сприяли б укладенню договору не ним особисто. Даний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19. В абзаці другому ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Тобто, договір про надання споживчого кредиту № 6211912 від 25.12.2022 р.\~був\~\~укладений сторонами у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором № 6211912 виконало та надало відповідачу кредит в сумі 19500, 00 грн, що підтверджено довідкою ТОВ «Пейтек Україна» від 10.10.2023 р.та інформацією АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюватися без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В той час, відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. За правилами ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Водночас, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 76457, 50 грн., з яких 19500 грн - тіло кредиту, 33674, 50 грн - проценти, нараховані первісним кредитором, 23283, 00 грн проценти нараховані позивачем. Однак з розрахунку заборгованості наявного в матеріалах справи, вбачається що загальна сума заборгованості складає 53174, 50 грн., з яких 19500, 00 грн основний борг, 34924, 50 грн проценти нараховані за користування кредитом, з яких 19.01.2023 р. відповідачем було сплачено 1250, 00 грн, а отже загальна сума процентів за користування кредитом склала 33674, 50 грн (а. с. 72-79), дана сума заборгованості також підтверджується витягом з реєстру боржників від 25.09.2023 р. (а. с. 54). Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, позивачем не надано жодних доказів щодо періодів акумуляції боргу та його складових після отримання ним 25.09.2023 р права вимоги до відповідача за договором № 6211912 про надання споживчого кредиту від 25.12.2022 р. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах суми заборгованості, що підтверджується матеріалами справи. Що стосується судових витрат, то слід звернути увагу на таке. Відповідно до звіту про надання правової допомоги від 21.06.2024 р., згідно договору № 28/03-2024 від 28.03.2024 р. та рахунку на оплату № 3217-21/06-2024 від 21.06.2024 р., встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10000, 00 грн. Відповідно до ч. 4.\~ст.\~137\~ЦПК\~України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3 обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 5\~ст.\~137\~ЦПК\~України у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: partial