Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В даній позовній заяві представник позивача просить суд винести рішення, яким: - Позбавити батьківських прав: гр. [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] [INFO] ; - Стягнути з гр. [PERSON] на користь законного представника неповнолітньої [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму; - Зобов`язати управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради зняти неповнолітню [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] та зареєструвати її місце проживання за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровано місце проживання відповідача. - Звільнити виконком Центрально-Міського районної у місті ради, як орган опіки та піклування, від сплати судового збору за подання позовної заяви про захист прав неповнолітньої дитини, [PERSON] . Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 02.10.2024 року. 30 жовтня 2023 року вд [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 19 лютого 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшов висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] 09 травня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на віздзив. Представник позивача - виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради Рассомаха С.А. до суду в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, спираючись на поданий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. У відзиві на позовну заяву відповідач просив задовольнити позовні вимоги частково. У відповіді на відзив представник виконавчого комітету, вважає позовні вимоги щодо реєстрації місця проживання неповнолітньої [PERSON] , такими, що не суперечать чинному законодавству України. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що гр. [PERSON] має на вихованні неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Мати неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , була позбавлена батьківських прав відносно дитини рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2020 року, справа № 216/510/20. Рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 16.09.2020 №322 [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, оскільки мати позбавлена батьківських прав, а відомості про батька у свідоцтві про народження дитини на той час були внесені відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 18.11.2020 №390 [PERSON] втратила статус дитини позбавленої батьківського піклування та була передана на виховання батькові, [PERSON] , який набув батьківства відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року, справа № 216/3400/20. Гр. [PERSON] 22.05.2023 залишив у КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» неповнолітню доньку [PERSON] , яку категорично відмовився забирати у свою сім`ю та в подальшому займатися її вихованням, про що медичними працівниками вказаного лікувального закладу складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 13.06.2023 №202 неповнолітній [PERSON] знову надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки мати позбавлена батьківських прав, а батько покинув дитину у закладі охорони здоров`я. Місце проживання неповнолітньої [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , яка не приватизована. У вказаній кімнаті проживає мати дитини, [PERSON] , яка позбавлена батьківських прав. Місце проживання батька дитини, [PERSON] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником 1/2 частки вказаного будинку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач у відзиві на позовну заяву погодився з позовною вимогою щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON] [INFO] , а також непрацездатна матір [PERSON] . Щодо інших позовних вимог просив суд відмовити, з огляду на те що загальна площа житла за адресою: [ADDRESS] становить 42 квадратних метри. Постановою КМУ №409 від 06.08.2014 соціальна норма володіння чи користування загальною площею житла встановлена в розмірі 13.65 м2 на кожного зареєстрованого у житлі. Отже соціальна норма користування загальною житловою площою на сім`ю відповідача становить 54.6 квадратних метри, що значно вище фактичної житлової площі. Реєстрація [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] значно погіршить соціально-побутові умови членів сім`ї відповідача у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено наступні обставини: згідно висновку виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо можливості позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно його неповнолітньї дитини, зазначено, що розглянувши 16.01.2024 року це питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, зроблено наступний висновок: в інтересах дитини, виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, тому до них мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зазначені фактори, як і кожен окремо, так і в сукупності свідчать про свідоме нехтування відповідачем батьківських обов`язків. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Проте, відповідач не утримує свою дитину, [PERSON] . Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач надав докази, що на його утриманні пребуває ще одна неповнолітня донька [PERSON] [INFO] , та просив визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, замість 1/3 частини. Представник позивача не заперечувала, щодо змешення розміру стягнення аліментів. Крім того, відповідно до ст.176 Сімейного кодексу України, стт. 15 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» орган опіки та піклування у своїй позовній заяві просить суд зобов`язати управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради зареєструвати місце проживання неповнолітньої [PERSON] за місцем реєстрації її батька, [PERSON] , з метою запобігання бездомності після досягнення нею повноліття. Вирішуючи вказане питання суд керується практикою Європейського суду з прав людини, який зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). На теперішній час дитина [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка не приватизована. Реєстрація місця проживання разом з батьком у приватному домоволодінні право власності на яке у 1/2 частки зареєстровано за відповідачем відповідатиме найкращим інтересам дитини, тому суд приходить до висновку про наявні підстави, для задоволення позовної вимоги, щодо зняття неповнолітньої [PERSON] [INFO] з реєстрації місця проживання, за адресою: [ADDRESS] та зареєструвати її місце проживання за адресою: [ADDRESS] . За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач не цікавляться вихованням своєї дитини та їх духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не беруть участь у вихованні дітей, що свідчить про втрату інтересу відповідача до його дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав, та стягнути аліменти на утримання дитини, оскільки законних підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів, в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 13.07.2023 року з дати пред`явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. З метою запобігання бездомності після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] зобов`язати відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Центрально - Міському районі управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради зняти неповнолітню [PERSON] [INFO] з реєстрації місця проживання, за адресою: [ADDRESS] та зареєструвати її місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до Закону або міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служба у справах дітей, тому з відповідачів відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial