Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

15.05.2024 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.09.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити в розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Відповідач порушила умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 20.12.2021 виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 62754,23 грн. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором від 17.09.2018, укладеного з відповідачем. Таким чином, просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість, витрати по сплаті судового збору та професійну правову допомогу в розмірі 7100 грн. Ухвалою судді від 19.06.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що відповідач не підписувала угоди, якими передбачено списання коштів за послуги СМС, щомісячне розрахунково-касове обслуговування основної картки, комісії та страхування. Отже, з вирахуванням зазначених платежів, заборгованість відповідача становить 22145,72 грн. Також, визнає витрати позивача на правову у розмірі 2000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 17 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 17.09.2018, а також паспорт споживчого кредиту, відповідно до яких відповідач отримала Ліміт кредитної лінії до 200\~000 грн., процентна ставка фіксована 24% річних та щомісячна сплата страхового платежу (а.с.5). Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого банком нарахована заборгованість, яка станом на 20.12.2021 становить 62754,23 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту. Згідно з копією договору факторингу № 4 від 20.12.2021, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступає, а Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуває права грошової вимоги, зокрема і до Кредитного договору від 17.09.2018, укладеного з [PERSON] (а.с.8-17). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що заборгованість, окрім тіла кредиту, також включає проценти за користування кредитом, розрахунково-касове обслуговування основної карти (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), списання плати за користування послугою SMS-інформування та щомісячна комісія за страховий пакет від фінансових ризиків (а.с.18-25). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, відкривши відповідачу розрахунковий рахунок та надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку позичальника. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Тобто, позивач одночасно з поданням позову повинен подати суду докази на підтвердження своїх вимог щодо надання кредиту відповідачу, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, тощо. Згідно умов укладеної сторонами угоди, вбачається, що відповідач отримала картку з кредитним лімітом до 200000 грн., з фіксованою процентною ставкою 24% річних та сплатою щомісячних страхових платежів. В той же час, з розрахунку наданого позивачем, судом встановлено, що банк крім визначених умовами договору послуг за надання кредиту, нараховував заборгованість за послуги розрахунково-касового обслуговування основної карти (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ) та списання плати за користування послугою SMS-інформування. Суд вважає, що нарахування заборгованості за послуги розрахунково-касового обслуговування основної карти (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ) та списання плати за користування послугою SMS-інформування є неправомірним, оскільки ні офертою на укладення угоди, ні паспортом споживчого кредиту підписаними відповідачем, не передбачено таке нарахування. Таким чином, заборгованість відповідача повинна бути зменшена з вирахуванням вартості комісії РКО та SMS-інформування. В той же час, згідно розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, однак використані кошти в повному обсязі не повернула. Отже, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість в сумі 25207,66 грн. доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано договір №05-10/23 про надання юридичних послуг від 05.10.2023; акт приймання-передачі надання послуг №1 від 07.03.2024, до якого входить надання первинної консультації 1 год. на суму 1000 грн., правовий аналіз документів та правової ситуації 3 год. на суму 3000 грн., підготовка та подання позовної заяви 3,1 год. на суму 3100 грн.; платіжна інструкція №1141 від 07.03.2024 року про перерахування ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь адвоката Макєєва В.М. за умовами договору №05-10/23 на суму 7000 грн. (а.с.27-30). Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial