Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувсь до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 271. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 271. Разом з тим, спільне життя у сторін не склалось у зв`язку із різними поглядами на життя, відсутністю спільних інтересів та взаєморозуміння; подружні відносини між сторонами припинені; сторони ведуть окремо домашнє господарство; подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. У шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 104, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач звернулась до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.10.2024 року. Позивач у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 21.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено , актовий запис № 271, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] . У шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 09.03.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Позивач бажає розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує. За положеннями ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Як визначено у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи викладене, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Отже, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 05.07.2024 року № 9846-3747-3052-7399. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 211,20 грн у відшкодування судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: approved