Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, мотивуючи тим, що вона є непрацездатною за віком та станом здоров`я. Посилаючись на те, що відповідач, яка є її дочкою, припинила з нею спілкування та жодної матеріальної допомоги, яку вона потребує не надає, жодним чином не піклується про неї, уникає спілкування, не допомагає в побуті, на відміну від двох інших дітей, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову і довічно. Від відповідача надійшов відзив в якому посилаючись на те, що позивачка отримує пенсію у розмірі більшому ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність не потребує додаткової допомоги. Крім того, зазначив, що відсутні докази того, що доходів отриманих від інших дітей та пенсії позивачу не достатньо для покриття всіх її витрат. Позивач подала заперечення на відзив в яких зазначила, що утримання непрацездатних батьків є обов`язком дітей і зазначає, що розмір її пенсії в середньому становить 4900 грн. і без сторонньої допомоги вона не може забезпечити необхідний рівень існування, оскільки має потребу в придбанні ліків, продуктів харчування, оплати комунальних послуг. Позивач позов підтримала просила його задовольнити. Відповідач просила розглянути справу без її участі. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з оглядну на наступне. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Згідно статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей не впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , що згідно віку є особою пенсійного віку, що не заперечують сторони. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] встановлено, що її матір`ю є [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу встановлено, що після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно довідок про доходи [PERSON] , встановлено, що вона перебуває на обліку в Сарненському об`єднаному управлінні ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію за віком, за вісім місяців 2024 року її дохід становить 39121,25 грн. Разом з тим, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, заявлений позивачем. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання позивачем утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів. Відповідачем не надано до суду відомостей щодо перебування на його утриманні непрацездатних осіб, наявності інших аліментних зобов`язань. Натомість, позивачка по справі потребує допомоги, оскільки вона є непрацездатною, отримує пенсію, більшу частину з якої витрачає на придбання продуктів харчування та ліків. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності, позивачці не вистачає. А тому, зважаючи на скрутне матеріальне становище, позивачка по справі потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітня дочка, разом з тим, суд бере до уваги також, що і відповідач є непрацездатною, так як досягла загального пенсійного віку. З огляду на наведене, а також враховуючи, що відповідач позовні вимоги не визнав, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02 серпня 2024 року - довічно. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Відповідно до статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial