Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Маринюк С.О., звернувся до суду з позовом до Ганнопільської сільської ради про визнання права власності на майно - земельну ділянку, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,04 га кадастровий номер 6823981500:05:013:0215. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , який помер [INFO] являється власником земельної ділянки, порядковий номер ділянки (паю) 697, що знаходиться на території Великоскнитської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до державного акту виданого Великоскнитською сільською радою серії Р2 №840323 від 20.05.2003 року громадянину [PERSON] була передана земельна ділянка площею 2.04 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану спадщину позивач прийняв як спадкоємець за заповітом, однак спадщину оформити не зміг, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті власника. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату позивачу відмовлено. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,04 га кадастровий номер 6823981500:05:013:0215, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Ухвалою суду від 03.07.2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.08.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 30.08.2024 року представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,04 га кадастровий номер 6823981500:05:013:0215 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач та його представник в судове засідання надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача - Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв`язок між собою, відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] , помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії [NUMBER] . 20.05.2003 року на ім`я [PERSON] виданий державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №840323, згідно якого [PERSON] на підставі рішення сесії Великоскнитської сільської ради народних депутатів №3 від 30.01.2002 року передано у приватну власність земельну ділянку, площею 2,04 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великоскнитської сільської ради. Із матеріалів спадкової справи слідує, що [PERSON] склав заповіт, зареєстрований секретарем Великоскнитської сільської ради від 01.04.2001 року, яким заповів земельну ділянку, розташовану на території Великоскнитської сільської ради та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,04 га, [PERSON] . За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Шепетівського нотаріального округу Якимчук І.П. заведена спадкова справа №19/2024, проте нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку та рекомендував звернутися до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку, не зазначивши причини відмови. Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Таким чином, застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР, передбачено, що визнається таким що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 2 ст. 549 ЦК УРСР зазначено що вищевказані дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із досліджених доказів, позивач фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном - земельною ділянкою, оскільки Державний акт на земельну ділянку видано після смерті спадкодавця, позивач та [PERSON] не перебувають у родинних відносинах та не проживали разом на час смерті [PERSON] , земельна ділянка спадкодавця перебувала в користуванні ТОВ "АКРІС АГРО ГРУП", про що свідчить виготовлена зазначеним товариством технічна документація, позивач звернувся за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] лише 07.02.2024 року, тобто із пропуском строку, визначеного ЦК України для прийняття спадщини, додатковий строк судом для прийняття спадщини йому не визначався. Відповідно до ст. 125 ЗК України (в редакції, що діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи те, що рішення Великоскнитської сільської ради Славутського (на час розгляду справи - Шепетівського) району Хмельницької області про передачу у приватну власність [PERSON] , як власнику сертифіката на земельну частку (пай), земельної ділянки було прийнято за його життя, проте Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №8403323, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 2,04 га кадастровий номер 6823981500:05:013:0215 виданий після смерті [PERSON] - [INFO] , тобто за життя спадкодавець не набув право власності на земельну ділянку, яку заповів позивачу. Отже, вказане нерухоме майно - земельна ділянка, не увійшла до складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , а тому не може бути успадкована позивачем. З цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed