Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

11 липня 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі заборгованість 28 459,28 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 08 листопада 2017 [PERSON] , уклав з Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 94138392000. Відповідно до п. 1.2. договору, Банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на картковому рахунку Клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та Правилами. Позичальник, в порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, ПАТ «УКРСИББАНК» було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» на підставі Договору факторингу № 165 від 20 лютого 2020 року право вимоги до відповідача за вищевказаним Договором. 20 лютого 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі Договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року. Таким чином ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором. Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу № 165 від 20 лютого 2020 та Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року складає 28 459,28 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 19 487,35 грн., заборгованість за відсотками 8 561,63 грн., заборгованість за комісіями 410,3 грн.). Таким чином, відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 459,28 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу, в якій позивач вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов договору та погасити заборгованість в розмірі 28 459,28 грн. Однак, дана вимога у визначені позивачем строки не виконана, заборгованість за договором не погашена. Станом на дату подання даної позовної заяви відповіді від відповідача не отримано, заборгованість за договором не сплачено. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року у вказаній справі було відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 20 серпня 2024 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. До позовної заяви не додано жодного доказу фактичного отримання кредиту та [PERSON] та перерахування коштів за товар. З наданої анкети-заявки на надання споживчого кредиту, яка не містить дати, вбачається, що сума кредитного ліміту визначена була у розмірі 2 200,00 грн. підписання Анкети-заяви не є обов`язковою умовою видачі картки, і Банк має право відмовитись від надання кредиту/встановлення ліміту кредитування без будь-якого обґрунтування своєї відмови, Банк повинен довести, що ним було прийнято рішення про видачу картки із встановленням ліміту, така картка видавалася відповідачу і ним була отримана, крім того Банк має підтвердити суму кредитного ліміту, що був встановлений на карту. Крім того, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано розрахунок заборгованості за договором, що унеможливлює встановлення розміру тіла кредиту, дати його видачі, розміру нарахованих відсотків та штрафів. Позивач наголошує, що ніколи не придбавав водонагрівач (газовий, електричний) автономне опалення Gorenje GT10, оскільки завжди проживав у квартирі і йому навіть не було куди його встановлювати. Матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У матеріалах справи також відсутній розрахунок по кредиту. З урахуванням того, що у наданих до позовної заяви матеріалах відсутні виписки з особового рахунку Кредитодавця, а саме рух коштів відповідно, наголошує, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідач дійсно отримав грошові кошти у вигляді кредитного ліміту та у якій саме сумі, а також наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у позовній заяві, як про це зазначає позивач. За відсутності доказів про розмір наданого кредиту вважає, що відсутня можливість зробити висновок про належність, достовірність та достатність розрахунку позову, який є одностороннім документом позивача та не був погоджений з відповідачем. У зв`язку з викладеним просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 01 жовтня 2024 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу № 165 від 20 лютого 2020 року та Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року складає 28 459,28 грн. (заборгованість за основним боргом 19 487,35 грн., заборгованість за відсотками 8 561,63 грн., заборгованість за комісіями 410,30 грн., а всього 28 459,28 грн.). У Реєстрі боржників до договору факторингу міститься розрахунок складових заборгованості, за якими позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Позивачем не перераховувався вказаний розмір заборгованості по процентам та комісіям, вказаний в Реєстрі боржників розмір заборгованості нарахований первісним кредитором (АТ «УКРСИББАНК») до моменту передачі права вимоги (станом на 20 лютого 2020 року). Позивач вважає, що виписка з обліку кредитної заборгованості за позичковими рахунками за Договором № 94138392000 від 08 листопада 2017 року, укладеним з [PERSON] є необхідним доказом по справі, який має бути надано АТ «УКРСИББАНК», вказаний доказ підтверджує отримання відповідачем коштів та є доказом щодо заборгованості за кредитним договором. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] підписав Анкету-Заявку на надання кредиту, а якій просив Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК»: надати йому споживчий кредит «Револьверна кредитна картка», зі строком дії ліміту кредитування 24 місяці, з сумою кредитного ліміту 2\~200,00 грн. та першим внеском 400,00 грн.; надати йому споживчий кредит з суми кредитного ліміту на у розмірі 2\~199,00 грн. та строком користування кредитом 5 місяців, інформація про товар водонагрівач (газовий, електричний), автономне опалення Gorenje GT10 вартістю 2\~599,00 грн. (а.с. 8). Також, 08 листопада 2017 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту інформаційний лист «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма)» (а.с. 8 (зворотній бік) - 9). Крім того, того ж дня, тобто 08 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] було підписано Додаткову угоду до договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 94138392000 (а.с. 7), в якій домовились, що в межах ліміту кредитування банк надає клієнту кредит в сумі 2\~199,00 грн. При цьому з дати підписання даної додаткової угоди ліміт кредитування зменшується на суму кредиту, виданого згідно умов п. 1 цієї додаткової угоди, а суми сплачені клієнтом в рахунок погашення кредиту поновлюють ліміт кредитування, встановлений згідно умов п. 2.2 Договору. Кредит надається для особистих потреб: в сумі 2\~199,00 грн. на придбання товару, а саме водонагрівача (газового, електричного), автономного опалення Gorenje GT10 шляхом оплати банком з позичкового рахунку клієнта платіжних документів ТОВ «Комфі Трейд», при цьому загальна вартість товару становить 2\~599,00 грн. (розмір платежу за товар, що сплачується клієнтом за рахунок власних коштів 400,00 грн., розмір платежу за товар за рахунок кредитних коштів 2\~199,00 грн.). Клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок клієнта, відкритий згідно умов договору, коштів в сумі достатній для щомісячної сплати платежів, відповідно до графіку платежів, зазначеного в п. 3.3 цієї додаткової угоди, але не пізніше 20 квітня 2018 року. 08 листопада 2017 року відповідно до кредитного договору № 94138392000 Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» перерахувало з позичкового рахунку [PERSON] грошові кошти Товариству з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» за товар - водонагрівач (газовий, електричний), автономне опалення Gorenje GT10, що підтверджується листом від 08 листопада 2017 року, підписаним ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Комфі Трейд» (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є\~правомірним,\~якщо його\~недійсність прямо\~не встановлена\~законом або\~якщо він\~не визнаний\~судом недійсним. У відзиві на позовну заяву стороною відповідача фактично не заперечувався факт підписання [PERSON] вищевказаних документів. Щодо наведених у відзиві тверджень сторони відповідача про те, що позивачем не доведено, що відповідач дійсно отримав грошові кошти за кредитним договором, то суд такі твердження сторони відповідача до уваги не приймає та відхиляє, оскільки факт отримання відповідачем обумовленої договором суми грошових коштів повністю підтверджується наданою Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 20 серпня 2024 року (а.с. 52) випискою по Договору № 94138392000 від 08 листопада 2017 року, за період з 08 листопада 2017 року по 19 лютого 2020 року (а.с. 61-70). При цьому, як зазначала і сама представник відповідача у відзиві на позовну заяву, виписка з особового рахунку є належним та допустимим доказом на підтвердження факту отримання грошових коштів у кредит та на підтвердження розміру заборгованості по кредиту, у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, закріплено, що виписки з\~клієнтських рахунків\~є підтвердженням\~виконаних за\~операційний день\~операцій і\~призначаються для\~видачі або\~відсилання клієнту. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже,\~враховуючи ненадання\~відповідачем жодних\~доказів в\~обгрунтування своїх\~заперечень проти\~позову,\~оскільки згідно\~з положеннями\~частини 1\~статті 13\~ЦПК України суд розглядає справу на підставі\~доказів,\~наявних в\~матеріалах справи, суд вважає встановленим, що 08 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір № 94138392000. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму кредитних коштів на умовах, передбачених договором. Відповідач отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним Договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Між відповідачем та АТ «УКРСИББАНК» склалися кредитні правовідносини, у яких праву кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою. З Виписки по Договору № 94138392000 від 08 листопада 2017 року за період з 08 листопада 2017 року по 19 лютого 2020 року вбачається, що станом на 19 лютого 2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становила 28 459,28 грн. У подальшому, 20 лютого 2020 року між АТ «УКРСИББАНК» як клієнтом та ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» як фактором було укладено Договір факторингу № 165, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді (а.с. 12-14). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 165 від 20 лютого 2020 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 94138392000 від 08 листопада 2017 року, укладеним з [PERSON] . У вказаному Витягу з Реєстру боржників зазначено, що загальна сума заборгованості становить 28 459,28 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 19 487,35 грн.; заборгованість за відсотками - 8 561,63 грн.; заборгованість за комісіями - 410,30 грн. (а.с. 15). Того ж дня, тобто 20 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» як фактором було укладено Договір факторингу № 2002-Ф2, відповідно до умов якого клієнт передає (відступає) фактору в якості нового кредитора за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між первинним кредитором (кредитодавцем) і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 17-20). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Суперіум» перейшло право вимоги за кредитним договором № 94138392000 від 08 листопада 2017 року, укладеним з [PERSON] . У вказаному Витягу з Реєстру боржників зазначено, що загальна сума заборгованості становить 28 459,28 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 19 487,35 грн.; заборгованість за відсотками - 8 561,63 грн.; заборгованість за комісіями - 410,30 грн. (а.с. 21). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Суперіум» є правонаступником Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. З огляду\~на те,\~що відповідач\~прострочив погашення\~поточних платежів\~за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 94138392000 від 08 листопада 2017 року у загальному розмірі 28 459,28 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» підлягають задоволенню. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. (у зв`язку зі зверненням позивача до суду через електронний суд 0,8 ставки судового збору). На підставі ст.ст. 526, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved