Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

03 липня 2024 року представник КП «ОЦЕМД ТА МК» ДОР» Лавренко П.Є. через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Комунального підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 17.01.2024 о 22:05 год у місті Дніпрі на вулиці Батумській, біля будинку № 13Д сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Alfa Romeo» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та належного позивачу автомобіля екстреної (швидкої) медичної допомоги «Автоспецпром АСПА.941157.014.03» державний номер [NUMBER] , під керуванням водія автотранспортних засобів санітарних бригади екстреної медичної допомоги підприємства [PERSON] . Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2024 (справа №202/2200/2024, провадження №3/202/2891/2024) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 01.05.2024 на розрахунковий рахунок позивача від третьої особи (страховика відповідача - ТДВ «СК «ГАРДІАН») надійшло страхове відшкодування, згідно страхового акту №G-35864-1, за пошкоджений ТЗ «Автоспецпром», у розмірі 66814,30 грн. без ПДВ. Згідно з висновком №9826 судового експерта-автотоварознавця вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту), нанесеного власнику автомобіля АСПА.941157.014.03, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого у наслідок ДТП, становить 116638,66 гривень без урахування ВТВ (втрати товарної вартості) та 163215,42 гривень з урахуванням ВТВ. Оскільки власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування завданих збитків у повному обсязі, то з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами. Враховуючи наведене, представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 96401,02 грн., витрати проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 5000,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу № 202/8543/24 до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 1,2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. Загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України). В ході судового розгляду судом досліджено, витребувані за клопотанням представника позивача, матеріали справи у справі про адміністративне правопорушення №202/2200/2024, провадження №3/202/2891/2024 та встановлено, що 17.01.2024 о 22:05 год. у місті Дніпрі на вулиці Батумській, біля будинку № 13Д сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Alfa Romeo» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля екстреної (швидкої) медичної допомоги «Автоспецпром АСПА.941157.014.03» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія автотранспортних засобів санітарних бригади екстреної медичної допомоги підприємства [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Вчинення дорожньо-транспортної пригоди також встановлено й підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2024 (справа №202/2200/2024, провадження №3/202/2891/2024), відповідно до якої встановлено вину [PERSON] , [INFO] , у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено на останнього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч.4 ст. 82 ЦПК України). Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 30.05.2023 року ТСЦ 1242, транспортний засіб «Автоспецпром» модель АСПА.941157.014.03, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , належить КП «ОЦЕМД ТА МК» ДОР». Полісом № ЕР-216254047 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «СК «ГАРДІАН», з 14.08.2023 року по 13.08.2024 року застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Alfa Romeo» реєстраційний номер [NUMBER] , із розміром відшкодування за шкоду заподіяну життю, здоров`ю 320000,00, гривень, за шкоду, завдану майну 160000,00 гривень, із розміром франшизи 00,00 гривень. 18 січня 2024 року представник КП «ОЦЕМД ТА МК» ДОР» звернувся до ТДВ «СК «ГАРДІАН» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 17.01.2024 року у м. Дніпрі по вул. Батумській, біля буд. 14Д, в ході якої водій автомобіля «Alfa Romeo» реєстраційний номер [NUMBER] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав рух та скоїв наїзд на транспортний засіб «Автоспецпром» реєстраційний номер [NUMBER] . ТДВ «СК «ГАРДІАН», на вимогу виконання умов полісу № ЕР-216254047 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі акту про врегулювання страхового випадку та страхового акту № G-35864-1, було прийнято рішення про виплату власнику транспортного засобу «Автоспецпром» реєстраційний номер [NUMBER] , якому завдано пошкоджень, страхового відшкодування в сумі 66814,30 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 207308 від 01.0.2024 року, ТДВ «СК «ГАРДІАН» перераховано на рахунок КП «ОЦЕМД ТА МК» ДОР» грошові кошти у розмірі 66814,30 гривень, Призначення платежу: страхове відшкодування згідно страхового акту № G-35864-1 за пошкоджений транспортний засіб Автоспецпром АСПА.941157.014.03 [NUMBER] , власник КП «ОЦЕМД ТА МК» ДОР», без ПДВ. Відповідно до висновку №9826 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 28.05.2024 року, підготовленого для подання до суду за замовленням КП «ОЦЕМД ТА МК» ДОР», вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля АСПА.941157.014.03, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] пошкодженого у наслідок ДТП, становить: 116638,66 гривень без урахування ВТВ (втрати товарної вартості) та 163215,42 гривень з урахуванням ВТВ. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2ст. 16 ЦК України, серед яких, зокрема, відшкодування завданих збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст.1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Страхування - це система економічних відносин, які виникають між двома сторонами - страховиком і страхувальником - щодо забезпечення захисту майнових інтересів останнього за рахунок сплати ним страхових платежів (премій) до спеціально створених для цього цільових фондів, звідки здійснюється відшкодування збитків (у разі настання обумовлених страхових ризиків). Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування»договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 979\~ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини третьої статті 988\~ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). При цьому п.32.7 ч.1 ст.32ЗУ«Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003№142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32Закону№1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст. 1166, 1187,1194 ЦК України, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до частин першої, другої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2 ) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі статтею 1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власниками законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, на підставі статті 1194ЦК України, відшкодовує особа, яка завдала збитків, тобто відповідач. Саме відповідач, як особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в ході якого позивачу завдано матеріальної шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому позивачу по справі, різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що складає 96401,02 гривень, із розрахунку: 163215,42 гривень (розмір шкоди, відповідно до висновку експерта № 9826 від 28.05.2024 року) - 66814,40 гривень (розмір страхової виплати, відповідно до платіжної інструкції № 207308 від 01.0.2024 року). В ході розгляду справи, відповідачем не надано доказів відшкодування позивачу різниці між реальними завданими збитками та страховим відшкодуванням, не спростовано й інших доводів позивача. Оскільки КП «ОЦЕМД ТА МК» ДОР» не отримав повного фактичного відшкодування завданих збитків, то з відповідача, як особи винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що складає 96401,02 гривень. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до платіжної інструкції № 5013 від 01.07.2024 року за звернення до суду із даним позовом, КП «ОЦЕМД ТА МК» ДОР» понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Також, представником позивача заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на підготовку поданого до суду експертного висновку № 9826 від 28.05.2024 року в розмірі 5000,00 гривень. Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо).Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На час розгляду справи позивачем не надано доказів (договорів, рахунків, тощо), за якими можливо встановити розмір витрат, понесених КП «ОЦЕМД ТА МК» ДОР» у зв`язку із проведенням експертизи та підготовкою експертного висновку № 9826 від 28.05.2024 року, як того вимагають положення ст.ст. 139, 141 ЦПК України. Водночас, відсутність доказів на підтвердження розміру понесених позивачем витрат, унеможливлює їх покладення на відповідача. Таким чином, згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню лише підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved