Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , шляхом формування документа в системі «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, в обґрунтування якого зазначила, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 23.03.2022 відбулось залиття зазначеної квартири, про що складено представниками Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс Балакірєва» акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). Актом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталось внаслідок розриву труб з`єднань в середині квартири на мережах водопостачання до квартири [ADDRESS] на 12-му поверсі вищезазначеного будинку. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Внаслідок залиття квартири позивачу заподіяно майнову шкоду у розмірі 73444,00 грн., що підтверджено висновком експерта. Крім того, у зв`язку з залиттям квартири вона не мала можливості користуватися ним без додаткових зусиль для організації свого життя, що змусило позивача переїхати на тимчасове проживання до м. Києва, де вона орендує житло вартістю 12000 грн/міс. Загальний розмірі сплаченої орендної плати складає 168000,00 грн. Таким чином, позивач визначила розмір майнової шкоди - 241444,00 грн. Також позивач зазначає, що залиттям квартири їй спричинено ряд незручностей та ускладнень в житті, пов`язаних з пошкодженням майна, неможливістю його подальшого використання без додаткових зусиль для організації свого життя. Залиття квартири спричинило позивачу моральну шкоду у вигляді сильних душевних страждань, переживань, зміни сталого розпорядку життя. Її сім`ю опанувала постійна нервова та психологічна напруга, пов`язана також із пошуком нового житла, численними переїздами до іншого міста, хвилювання за стан членів родини, ситуація створила дискомфортні умови, вимусила подружжя обмежити час, призначений для роботи та виховання неповнолітньої доньки. Позивачем було визначено розмір моральної шкоди, що була завдана їй внаслідок залиття квартири, у розмірі 30 000,00 грн. Крім того, з метою встановлення розміру матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок недбалості та бездіяльності відповідача, позивач була вимушена звернутись до Полтавського відділення ННЦ «ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» для проведення будівельно-технічного дослідження. За виконання вищевказаного дослідження позивачем було сплачено 15448, 51 грн. Позивач зазначає, що оскільки актом від 23.03.2022 було встановлено вину відповідача у залитті квартири позивача, тому відповідач зобов`язана відшкодувати завдану майнову та немайнову шкоду, сплатити судові витрати, пов`язані понесені з метою судового захисту майнових прав. Позивач просила суд стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 241444,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі, 30000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, витрати на проведенням будівельно-технічної експертизи у розмірі 15448,51 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2714,44 грн., а також витрати на правничу у розмірі 14000,00 грн. Ухвалою суду від 23 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] , просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з наступних підстав. По-перше, Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 23 березня 2022 року є неналежним та недопустимим доказом залиття квартири позивача, оскільки в ньому у графі «Члени комісії» міститься лише напис наступного змісту: «Управляющий ОСББ «ЖК Балакірєва» [PERSON] » з відповідним підписом, тоді як інші особи у складі комісії, яка складала цей Акт, відсутні. Зі змісту Акту неможливо встановити жодних інших осіб у складі комісії, аніж управителя ОСББ «Житловий комплекс Балакірєва». При цьому, відповідач наголошує, що управитель ОСББ здійснює суто управлінські функції та не має повноважень щодо одноосібного встановлення причин аварій, шо сталися в багатоквартирному будинку, зокрема залиття квартири. Крім того, зазначені в Акті відомості, які потребували спеціальних професійних вмінь та навичок, якими управитель ОСББ, на відміну від слюсаря-сантехніка, інженера, не володіє, викликають обґрунтований сумнів у їх належності, оскільки жодна особа до квартири відповідача не проникала та не могла достовірно встановили обставини, вказані в акті та в позовній заяві, зокрема щодо порушення власником квартири [ADDRESS] правил експлуатації систем водопостачання - порушення встановлення опалювальних батарей на мережі водопостачання без відповідної проектної та іншої погоджувальної документації та розрив їх з`єднань. По-друге, долучена позивачем до позовної заяви проектна документація не є належним та достатнім доказом того, що відповідач здійснила порушення встановлення опалювальних батарей на мережі водопостачання без відповідної проектної та іншої погоджувальної документації, через розрив з`єднань яких сталось залиття квартири позивача. Ані в Акті, ані в самому позові не містяться відомості про те, що позивач особисто або інші заінтересовані особи проникали до приміщення квартири [ADDRESS] та встановили відповідне перенесення радіатора, тоді як без наочного фіксування такого переміщення всередині квартири [ADDRESS] неможливо стверджувати про те, що воно мало місце. Крім того, для складання подібних схем особі необхідно мати спеціальні професійні знання в сфері архітектури та будівництва, які необхідні для розуміння структури планів будинків, їх позначень тощо, проте позивач не надав суду жодних відомостей про особу, яка складала цю схему, тому у суду відсутні підстави вважати цю схему такою, що складена особою, яка володіє відповідними знаннями, уміннями та навичками, що ставить під сумнів істинність зображеного на схемі та робить цей доказ неналежним і недопустимим в цілому. По-третє, на початок повномасштабного вторгнення збройних сил та формувань РФ на територію України, тобто 24.02.2022, відповідач перебувала за межами України, в квартир перебував її колишній чоловік та спільна дочка. Усвідомлюючи ризик життю і здоров`ю для себе і для дитини, [PERSON] разом дочкою покинули разом квартиру та переїхати жити в інше безпечніше місце, проте неодноразово поверталися до квартири, щоб забрати всі необхідні для життєдіяльності речі та перевезти їх у тимчасове інше місце проживання. Під час одного з таких повернень [PERSON] та [PERSON] побачили, що квартира зазнала пошкоджень від зовнішнього впливу, схожого на вибухову хвилю від потрапляння снаряду. Вікно лоджії було вибито з шибки та звисало на фурнітурі, телевізор був зірваний з кріплення на стіні та впав на спинку стільця, штори, які розділяли лоджію і залу, вільно опускалися до підлоги, хоча до цього їх нижня частина була зв`язана та затиснута між радіатором та стіною, що відділяє лоджію від зали. Сам радіатор був зірваний з кріплення на стіні та нахилений під кутом приблизно 75 градусів до підлоги. 22 квітня 2022 року відповідачем було здійснене повідомлення через портал державних послуг «Дія» про часткове пошкодження об`єкту нерухомості, квартири, за адресою [ADDRESS] , в описі пошкоджень зазначено, що «при обстрілі РФ П`ятихаток та [PERSON] вибуховою хвилею пошкоджено вікно та труба з опалення, внаслідок чого квартира та інші нижче затоплені, знищено повністю паркет, шпалери, двері та всі меблі. Відповідачем була здійснена Заява на отримання компенсації на відновлення окремих категорій пошкоджених об`єктів нерухомого майна щодо цього ж об`єкту нерухомості. Відповідач зазначає, що ніхто протягом перших днів, тижнів та місяців не повідомляв ані власника квартири, ані [PERSON] про те, що якась квартира постраждала від залиття внаслідок пошкодження трубки радіатора. Всі подробиці залиття квартири позивача стали відомими відповідачу лише після ознайомлення з матеріалами справи № 638/15473/24. По-четверте, позивачем в жодній мірі не доведено наявність моральної шкоди, завданої залиттям квартири, не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своєї позовної вимоги, через вона є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. У відповіді\~на відзив\~на позовну\~заяву [PERSON] ,\~від імені\~якої діє\~представник [PERSON] ,\~зазначила,\~що долучений\~до позовної\~заяви Акт\~про залиття\~від 23.03.2022\~містить наступну\~інформацію:\~-\~дата складання\~акту (число,\~місяць,\~рік);\~прізвища,\~ініціали та\~займані посади\~членів комісії;\~-\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~власника (наймача,\~орендаря)\~квартири,\~що зазнала\~шкоди;\~-\~адреса квартири,\~поверх,\~форма власності;\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~власника (наймача,\~орендаря)\~квартири,\~з вини\~якого сталося\~залиття;\~-\~адреса квартири,\~поверх,\~форма власності;\~характер залиття\~та його\~причини;\~-\~завдана матеріальна\~шкода (обсяги\~необхідного ремонту\~приміщень квартири,\~перелік пошкоджених\~внаслідок залиття\~речей та\~їх орієнтовна\~вартість);\~-\~висновок комісії\~щодо встановлення\~вини особи,\~що вчинила\~залиття.\~Таким чином,\~зазначений Акт\~є належним\~та допустимим\~доказом.\~Щодо пошкодженого\~майна відповідача\~зазначила,\~що матеріали\~справи не\~містять доказів\~факту знищення\~або пошкодження\~майна відповідача,\~а відповідно\~до скріншотів\~із застосунку\~«Дія»,\~повідомлення про\~пошкоджене нерухоме\~майно було\~здійснено 22.04.2022.\~При цьому,\~ніякої інформації\~та відомостей\~щодо безпосередньої\~дати події\~(обстрілу)\~матеріали справи\~не містять,\~адже обстріл\~міг відбутись\~вже після\~завдання шкоди\~залиттям квартири\~позивачу.\~Крім того,\~як зазначає\~позивач,\~не заслуговують\~на увагу\~доводи відповідача\~про те,\~що план\~стосується невстановленого\~житлового комплексу\~по [ADDRESS] ,\~оскільки проектний\~план був\~наданий позивачу\~АТ «Трест\~Житлобуд-1»\~у відповідь\~на адвокатський\~запит.\~У ньому\~чітко позначено\~розташування приладів\~опалювання (радіаторів),\~він стосується\~саме будинку\~по [ADDRESS] .Позивач зазначає, що відповідачем не заперечується факт самовільного перенесення (поза проектною документацією) опалювального приладу. Прямий зв`язок між перенесенням батареї і залиттям квартири є беззаперечним. Внаслідок змін, внесених відповідачем, виникло залиття квартири. Позивач зазначає, що долучені до відзиву на позовну заяву докази, а саме відеозапис та роздруківка з веб сайту не відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася. Враховуючи положення ч. 3 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторони відповідача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 125887085 від 31 травня 2018 року. Сторонами визнається, що 23 березня 2022 року відбулось залиття квартири позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку№ 463, складеного 15 травня 2024 року експертом Полтавського відділення ННЦ «ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, розмір матеріальної шкоди, який було завдано власнику квартири [ADDRESS] з урахуванням специфікації на пошкодження до договору № 12/07 від 12.07.2023 складає, з урахуванням ПДВ, 73444,00 грн. Згідно з квитанцією № 9341-4695-1238-2831 від 08 травня 2024 року, [PERSON] сплатила за проведення експертизи 15448,51 грн. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Вказане свідчить, що якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як на підставу для відшкодування за рахунок [PERSON] майнової та моральної шкоди [PERSON] посилається на Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі централізованого опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 23 березня 2022 року, відповідно до якого залиття квартири [ADDRESS] сталось внаслідок розриву труб з`єднань в середині квартири на мережах водопостачання до квартири [ADDRESS] на 12-му поверсі вищезазначеного будинку. Оцінюючи наданий позивачем Акт від 23 березня 2022 року на відповідність критеріям належності, допустимості та достовірності, судом враховано наступне. Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житловокомунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку\~№ 4\~до цих\~Правил зазначено,\~що факт\~залиття квартири\~та його\~наслідки фіксується\~актом комісійного\~обстеження квартири\~за головного\~інженера,\~голови комісіїмайстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Разом з тим, з долученого до позовної заяви Акта від 23 березня 2022 року встановлено, що він не відповідає вимогам Правил № 76, зазначеним в Додатку 4, оскільки складений і підписаний одноособово головою ОСББ «ЖК Балакірєва» [PERSON] , а не комісією як того вимагають Правила № 76. Враховуючи динамічність та мінливість суспільних відносин у сфері надання житлово-комунальних послуг та управління багатоквартирними будинками, створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, що не мало значного поширення на час затвердження Правил № 76, суд вважає, що залучення до складу комісії голови ОСББ при комісійному обстеженні залиття є допустимим та не є порушенням Правил № 76. Разом з\~тим,\~незалучення інших\~осіб,\~зокрема тих,\~які володіють\~спеціальними знаннями\~(інженер,\~слюсар,\~сантехнік тощо)\~є беззаперечним\~порушенням Правил\~№ 76,\~оскільки \~затверджуючи наказом\~№ 76\~Правилаутримання жилих будинків та прибудинкових територій, державний регулятор (у даному випадку Державний комітет України з питань житловокомунального господарства) вочевидь передбачав необхідність проведення обстеження комісією у складі 2 і більше осіб, за умови обов`язкового залучення однієї з таких осіб: головного інженера, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, оскільки встановлення характеру залиття та його причин потребує спеціальних знань, якими володіють зазначені особи в силу своєї професії. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що голова ОСББ «ЖК Балакірєва» [PERSON] володіє знаннями, які дозволили б їй встановити характер залиття та його причину. За таких обставин, долучений до позовної заяви Акт від 23 березня 2022 року, складений з порушенням Правил № 76, є недопустимим доказом характеру та причин залиття квартири [PERSON] та наявності вини [PERSON] у залитті квартири позивача. Судом враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 263/14437/19, відповідно до якого наявність шкоди та причинний зв`язок позивач може доводити будь-якими засобами доказування, а не лише актом, складеним за формою Додатку 4. Проте, інші докази, надані позивачем також не є належними та допустимими доказами на підтвердження характеру та причин залиття квартири позивача, наявності вини відповідача у залитті квартири, оскільки під час проведення будівельно-технічної експертизи № 463 вирішувалося питання виключно щодо вартості ремонтно-будівельних робіт та розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, та не вирішувалося питання про причини залиття квартири, наявність причинного зв`язку між завданою шкодою та діями/бездіяльністю відповідача. Плани 11 та 12 поверхів «Новое строительство многоквартирного дома по [ADDRESS] » містять відомості виключно щодо розташування приладів опалювання (радіаторів) та не містять інформації про наявність причинно-наслідкового зв`язку між можливим перенесенням приладу опалення у квартирі відповідача та залиттям квартири позивача. Суд зазначає, що хоча відповідач у відзиві на позовну заяву і зазначив, що радіатор розташований на стіні, яка відділяє лоджію від зали, що дійсно не відповідає будівельному плану, проте для вирішення питання про те, чи є перенесення радіатора переобладнанням або переплануванням житлового приміщення, що потребує відповідного дозволу відповідних органів, необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє. Позивач висновку експерта з цього питання, складеного в порядку ст. 106 ЦПК України, суду не надав, клопотання про проведення судової експертизи відповідно до ст. 103 ЦПК України не заявляв. Разом з\~тим,\~відповідно до\~ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторонаповинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів того, що залиття квартири позивача відбулося внаслідок дій чи бездіяльності [PERSON] , тому в останньої відсутній обов`язок відшкодувати завдану [PERSON] майнову та моральну шкоду, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed