Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

19.08.2024 р АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1002046364201 від 15.12.2021 р, що утворилась станом 04.06.2024 р, в сумі 58300,51 грн. В позовній заяві позивач вказав, що 15.12.2021 р між АТ «ПУМБ» та відповідачкою укладений Кредитний договір № 1002046364201, за умовами якого відповідачці виданий кредит у сумі 38000 грн. Відповідачка взяті на себе зобов`язання виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 04.06.2024 у неї виникла заборгованість за кредитом в сумі 58300,51 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 35186,47 грн; заборгованосі за процентами - 5.04 грн; заборгованості за комісією - 23109 грн. АТ «ПУМБ» надіслало відповідачці письмову вимогу про необхідність погашення заборгованості, однак у встановлений строк відповідачка не виконала вимогу позивача, заборгованість не погасила. Тому позивач просить стягнути з відповідачки в користь АТ «ПУМБ» 58300,51 грн заборгованості за кредитом і 2422,40 грн судових витрат. Представник АТ «ПУМБ» просить розглянути справу за відсутності представника банку, про що зазначив у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження без участі сторін, відзив на позов не подала, в заяві до суду просить розглянути справу за її відсутності. Дослідивши позовні вимоги, письмові докази, суд приходить до наступного. 15 грудня 2021 відповідачка [PERSON] підписала Заяву № 1002046364201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої отримала споживчий кредит в сумі 38000 грн на загальні споживчі цілі (п.3 Заяви) строком на 36 місяців з 15.12.2021 по 15.12.2024 (п.4 Заяви), погодила розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості . Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі визначений шляхом банківського переказу на рахунок [NUMBER] в АТ "ПУМБ" (п.9 Заяви). Чиста сума платежу за розрахунковий період (36 місяців) для відповідачки визначена у розмірі 78908,87 грн. У Заяві передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1136,20 щомісяця, що за 36 місяців становить 40903,20 грн. Реальна річна процентна ставка за кредитом № 1002046364201 від 15 грудня 2021 становить 72,3885 % (а.с. 6 зворот). Вказане також стверджується Паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою 15 грудня 2021 р (а.с. 8). Як вбачається з платіжної інструкції № TR.54554110.45951.8810 від 15 грудня 2021 року та з виписки по особовому рахунку за період з 15.12.2021 по 04.06.2024 АТ "ПУМБ" перерахувало на рахунок отримувача [PERSON] 38000,00 грн кредитних коштів за договором № 1002046364201 від 15.12.2021 (а.с.22, 25-27). [PERSON] кредитного зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачки [PERSON] перед АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за Кредитним договором № 1002046364201 від 15.12.2021 р вбачається, що станом на 04.06.2024 р (включно) відповідачка частково здійснювала погашення заборгованості по кредиту, а саме: 15.01.2022 р - 1058,49 грн; 15.02.2022 р - 1055,33 грн; 15.09.2022 р - 699,71 грн, всього сплатила 2813,53 грн, але повністю грошового зобов`язання не виконала і розмір її боргу (непогашених платежів) за цим Договором становить 58300 грн 51 коп, зокрема: 35186,47 грн - заборгованість по сумі кредиту, 5,04 грн - заборгованість по процентам, 23109 грн - заборгованість по комісії (а.с.23-24). Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України (параграф 1) право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З копій письмової вимоги (повідомлення) від 05 червня 2024 року № КНО-44.2.2/325 (а.с.19) та списку згуртованих відправлень 20240606 ПУМБ_1283 вбачається, що АТ «ПУМБ» направляло [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 1002046364201, яка утворилась станом на 04.06.2024 р , в сумі 58300,51 грн (а.с.19). Отже, враховуючи, що сторони узгодили істотні умови договору і відповідачка [PERSON] погодилась на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, однак порушила їх і щомісячні платежі по поверненню кредитних коштів у визначеному договором розмірі не погашала, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідачки на користь позивача 35186 грн 47 коп заборгованості за тілом кредиту та 05 грн 04 коп заборгованосі за процентами, а всього 35191 грн 51 коп. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача комісії, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Проте у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) Велика Палата ВС констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, ВП ВС зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону. Аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20). Пунктом 5 кредитного договору позивачці встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Розмір плати за обслуговування кредиту, визначений у графіку щомісячних платежів в сумі 1136 грн 20 коп щомісяця, фактично стосується лише послуг з надання інформації про кредит на вимогу споживача не частіше ніж один раз на місяць, оскільки ним не передбачено надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості. Ураховуючи те, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, суд вважає, що положення пункту 5 Кредитного договору № 1002046364201 від 15.12.2021 та графік платежів в частині визначення розміру щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними. А тому позовні вимоги в частині стягення з відповідачки на користь позивача комісії в розмірі 23109 грн задоволенню не підлягають. Крім цього, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних пололжень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки до інших платежів, визначених п. 18 Прикінцевих та Перехідних пололжень Цивільного кодексу України, відноситься також комісія, то за період з 24.02.2022 р комісія, визначена пунктом 5 Кредитного договору № 1002046364201 від 15.12.2021 та графіком платежів в частині визначення розміру щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позовна заява АТ "ПУМБ" подана через систему "Електронний суд", тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 2422,40 грн із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (а.с.1). Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, суд знаходить, що з відповідачки слід стягнути в користь позивача судовий збір у розмірі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1462 грн 21 коп.

Outcome: partial