Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

26 червня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулось Моторне (транспортне)\~страхове бюро\~України (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму витрат сплаченого відшкодування в розмірі 52034 грн. 17 коп., суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди в розмірі 1830 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 3028 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 21 грудня 2020 року о 17 год. 30 хв. на 120 км.+700м. автодороги Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник авто [PERSON] ) та автомобіля «VOLKSWAGEN» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який є особою відповідальною за шкоду заподіяну в результаті ДТП відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України. Вказує, що постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 01.02.2021 року відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На час ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір завданих власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ» (реєстраційний номерний знак [NUMBER] ) збитків становить 52034,17 грн., які особисто винуватцем ДТП не відшкодовані. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача із заявою. На підставі п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон) МТСБУ здійснило виплату потерпілій особі в розмірі 52034,17 грн., а тому отримало право зворотної вимоги на таку суму до відповідача. Пояснює, що Закон зобов`язує МТСБУ протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна (п.34.2. ст.34 Закону). Положенням п.40.3 ст.40 Закону передбачено право МТСБУ залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст.41 Закону. Таким чином, обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи - є залучення відповідного експерта для встановлення розміру відшкодування. Виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди завданої особою винною у ДТП. Згідно п.41.4 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного Фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата. Для здійснення робіт, спрямованих на встановлення розміру регламентної виплати (огляд пошкодженого майна, встановлення розміру збитку та збір документів) у справі №73346 МТСБУ надало доручення суб`єкту оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Тому просить стягнути з відповідача 1830 грн. витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди, які МТСБУ сплатило ФОП [PERSON] за послуги експерта (аваркома). Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 08:30 год. 13 серпня 2024 року. 13 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Мазур Р.В. подав відзив на позовну заяву. Просив суд поновити строк на подачу відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. Вважає, що позивачем не доведено обставин, які перешкоджали йому через запровадження в Україні воєнного стану звернутись до суду в межах строку позовної давності, а посилання на позицію Верховного Суду у справі №970/724/21 та факт запровадження карантину і пізніше воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків. Просить справу розглянути без участі відповідача та його представника. У судове засідання 30 вересня 2024 року сторони не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи, в матеріалах справи наявні клопотання представників сторін про розгляд справи за їх відсутності. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 21 грудня 2020 року о 17 год. 30 хв. на 120 км.+700 м. автодороги Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не міг реагувати на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, та, будучи засліпленим фарами іншого транспортного засобу, який рухався в зустрічному напрямку, не зміг правильно зреагувати та, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 01.02.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Станом на 21.12.2020 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.200736724, термін дії якого з 28.07.2020 року до 27.01.2021 року Відповідно до звіту №21/4150 про оцінку транспортного засобу MERCEDES BENZ SPRINTER 413CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 21.12.2020 року складає 60542, 92 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та всі відповідні документи. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», від 01.07.04.№1961-IV, приймаючи до уваги довідку №1 від 31.01.2021 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля, 02 квітня 2021 року МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в сумі 52034, 17 грн., що підтверджується наказом у справі № 73346 та здійснило виплату вказаної суми потерпілій особі, що підтверджується платіжною інструкцією №1028930 від 05.04.2021 року. Крім цього, МТСБУ було сплачено ФОП [PERSON] за послуги експерта (аваркома) у розмірі 1830 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №941550 від 03.03.2021 року . Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.6 ст.82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Відповідно до п.п.а п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу [PERSON] , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту. Відповідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні ДТП, заподіяна шкода потерпілій особі [PERSON] ним не відшкодована, за відсутності у відповідача на час ДТП чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 52034,17 грн., суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом статей 256-257\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно частини четвертої статті 267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 200/13392/13-ц. Оскільки страхове відшкодування потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] було виплачено МТСБУ 05.04.2021, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати, тобто з 06.04.2021. Відповідно до Закону України від 30.03.2020 №540-IX Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст.ст.257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У п. 12 Розділу «Прикінцеві\~та перехідні положення»\~ЦК України (в редакції Закону №540-IX) перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Постановою КМУ\~від 11.03.2020\~№211 установлено з 12.03.2020 р. на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з 30 червня 2023 року карантин, встановлений на всій території України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінений. Разом з тим, Законом України від 15.03.2022 року № 2120-розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму карантину чи воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії карантину чи воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, то їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу законів, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 року у справі № 920/724/21. На момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (26.06.2024 р.) про відшкодування\~в порядку\~регресу витрат\~за регламентною\~виплатою в Україні діяв правовий режим воєнного стану, тому відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України позивач не пропустив строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, а тому відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача адвоката Мазура Р.В. про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved