Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №230709-62126-1 від 09.07.2023 року у розмірі 31250 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5000 грн. та заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 09.07.2023 року по 06.12.2023 року (включно) - 26 250 грн., а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та 9000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеного договору №230709-62126-1 від 09.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «МОNЕТКА») та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн., строком на 150 днів, шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Сенс Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», викладені для загального доступу в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України. У відповідності до порядку визначеному ст. 11 Закону, відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Сума кредиту по укладеному кредитному договору, перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті № [NUMBER] відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону який він вказав, а сааме [NUMBER] , направляється смс-повідомлення з сумою блокування, та розмір суми блокування відповідач має вказати у відповідному полі особистого кабінету. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону відповідача, в тому числі співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит після укладення кредитного договору. Кредитний договір був підписаний 09.07.2023 року о 16:56:44 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 996470 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 09.07.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Сенс Банк». Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за договором №230709-62126-1 від 09.07.2023 станом на 07.05.2024 року складає 31 250 грн., з яких заборгованість за кредитом - 5000 грн., заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом у період з 09.07.2023 року по 06.12.2023 року включно - 26 250 грн.. Крім того, представником позивача в позовній заяві заявлено клопотання про витребування доказів в АТ «Сенс Банк», а саме: чи було емітовано на ім`я [PERSON] платіжну карту № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку [PERSON] про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] за період з 09.07.2023 року по 14.07.2023 року з відображенням часу зарахування коштів; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною картою № [NUMBER] в період з 09.07.2023 року по 14.07.2023 року; чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] .. У вказаній справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, подав до суду заяву згідно якої просив проводити судове засідання без його участі, підтримав позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що уклав кредитний договір з позивачем, отримав кредит у сумі 5000 грн. та не заперечував проти суми заборгованості в тому числі щодо нарахованої суми процентів. Заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу. Клопотання представника позивача про витребування доказів у судовому засіданні залишено без задоволення, оскільки обставини, які хотів підтвердити позивач доказами, які просив витребувати, відповідачем не заперечувались, про що відповідач повідомив у судовому засіданні. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухавши думку відповідача, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] було укладено договір №230709-62126-1 від 09.07.2023 року, укладено вказаний договір у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.1. договору товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Згідно з п. 1.2 договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 3,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 1277,50%) користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3. цього договору. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та не змінюється протягом строку надання кредиту. Відповідно до п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 150 днів. Дата видачі кредиту 09.07.2023 року, дата платежу процентів першого періоду 12.07.2023 року, сума кредиту 5000 грн., нараховані проценти за користування кредитом 525 грн., разом до сплати 5525 грн.. Згідно з п. 1.4. договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», які розміщенні на сайті monetka.ua., rialto.com.ua. Відповідно до п. 1.5. сума зального розміру кредиту та загальних витрат за кредитом зазначена у додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п.1.6. договору товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № [NUMBER] , що належить позичальникові. Відповідно до п.п. 2.4.1. договору позичальник, зокрема, зобов`язується у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно з п. 3.3. договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених договором, позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 3,5% (річна процентна ставка становить 1277,50%) від суми несвоєчасного повернутих грошових коштів за кожен день користування. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п.3.4. договору сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у розділі 7 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку №1. Згідно з 6.1 цей договір складено в електронному вигляді українською мовою, підписано позичальником використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та кваліфікованого електронного підпису із кваліфікованою електронною позначкою часу та кваліфікованої електронної печатки з кваліфікованою електронною позначкою часу уповноваженою особою товариства. Підписуючи договір позичальник засвідчує, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього, паспортом споживчого кредиту та правил і зобов?язується неухильно їх дотримуватись; надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання електронного підпису в якості аналога власноручного підпису тощо. Відповідно до додатку № 1 до договору №230709-62126-1 від 09.07.2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] який містить графік розрахунків, відповідно до якого: дата повернення - 06.12.2023 року, сума платежу за розрахунковий період складе 31 250 грн.; проценти за користування кредитом складуть 26250 грн.; реальна річна процентна ставка складе 18868680, 22 % річних; загальна вартість кредиту складе 31250 грн.. Цей графік розрахунків є невід`ємною частиною договору №230709-62126-1 від 09.07.2023 року та підписано [PERSON] з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 996470. До договору №230709-62126-1 від 09.07.2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] позивач також долучив Додаток №2 та Додаток №3, які є невід`ємною частиною договору №230709-62126-1 від 09.07.2023 року, які підписано [PERSON] з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 996470 та Правила надання грошових коштів у позик, у тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Згідно з витягом з інформаційно - телекомунікаційної системи https://monetka.ua/, анкета - заява на кредит №1304476 від 09.07.2023 року, відповідач [PERSON] звернувся із заявкою про намір отримати грошові кошти в сумі 5 000 грн., на строк 150 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 3,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, річна процентна ставка 1277,5 %. Згідно наявного в матеріалах чеку №609435146 ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» 09.07.2023 року здійснило перерахування коштів в сумі 5000 грн. за договором №230709-62126-1 від 09.07.2023 року на умовах фінансового кредиту на картку № [NUMBER] . Відповідно до витягу з інформаційно - телекомунікаційної системи https://monetka.ua/, хронологія дій щодо укладення кредитного договору №230709-62126-1 від 09.07.2023 року, зокрема, відповідачем 09.07.2023 року о 16:56:26 було підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт), 09.07.2023 року о 16:57:00 кредитні кошти перераховано на карту позичальника Згідно з довідкою вих. №123282 від 14.03.2024 року за підписом директора ТОВ «Девелопмент Інновейшинс», останній повідомляє, що смс - повідомлення від альфа - імені «MONETKA» з текстом «Для подтверджения согласия с условиями договора введите 996470» було доставлено на номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 09.07.2023 року о 16:56:26. Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» 09.07.2023 укладено кредитний договір №230709-62126-1 в електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» перераховано кредитні кошти в сумі 5000 грн. на платіжну картку, що належить відповідачу. Як встановлено зі змісту договору, кредит був наданий позичальнику виключно за допомогою веб - сайту кредитодавця, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором на реквізити платіжної картки вказаної клієнтом. Відповідач станом на дату звернення до суду не виконав своїх зобов`язань перед кредитором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №230709-62126-1 від 09.07.2023 року заборгованість відповідача станом на 07.05.2024 року складає у розмірі 31250 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5000 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим процентам у розмірі 26250 грн.. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Договір укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та відповідачем відповідає вимогам зазначеної норми. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» договору №230709-62126-1 від 09.07.2023 року. У пункті 7«Реквізити та підписи сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Укладений договір містить погоджені сторонами: суму кредиту, строк кредитування та проценти за користування кредитом, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. [PERSON] , підписавши вказаний договір, надав згоду на отримання та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах передбачених у договорі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Враховуючи, що кошти фактично отримані відповідачем та в добровільному порядку кредитору не повернуті, позивач має право вимагати виконання договору в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку суми заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 5000 грн. Крім того, за змістом ст.1065-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору №230709-62126-1 від 09.07.2023 року, згідно з умовами якого строк дії договору становить 150 днів, тобто з 09.07.2023 року до 06.12.2023 року. Як було встановлено судом вище, згідно п. 1.2 договору, що підписаний позичальником, сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 3,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3. цього договору. Згідно з п. 3.3. договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених договором, позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 3,5% (річна процентна ставка становить 1277,50%) від суми несвоєчасного повернутих грошових коштів за кожен день користування. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до додатку № 1 до договору передбачено умови щодо строку на який надано кредит, суми кредиту, суми нарахованих процентів (графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість товару). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами також підлягають задоволенню. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №230709-62126-1 від 09.07.2023 року заборгованість відповідача станом на 07.05.2024 року складає у розмірі 31 250 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим процентам у розмірі 26 250 грн.. Суд погоджується із даним розрахунком, вважає його таким, що відповідає волевиявленню сторін. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем, суд ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі. Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 9000 грн., стосовно чого суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved