Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (станом на 01.06.2022 року згідно офіційних відомостей з сайту Міністерства юстиції України нотаріальна діяльність зупинена та свідоцтво анульовано) було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1699 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором, що становить загальну суму 13 602,00 гривень. На підставі виконавчого напису Калуським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] від 28.01.2022 року. В рахунок стягнення заборгованності по виконавчому провадженні з позивача стягнуто 15 162,20 грн., з яких: 13 602,00 грн. - сума коштів, стягнутих за виконавчим написом, 1360,20 грн.- виконавчий збір, 200,00 грн. - витати виконавчого провадження. Позивач вважає, що вказаний таким що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172. Просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, виконавчий напис за реєстровим № 1699 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором, що становить загальну суму 13 602,00 гривень та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь [PERSON] грошові кошти, які були стягнуті в рамках відкритого виконавчого провадження, а саме 13 602,00 гривень. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11.01.2024 року у справі було відкрито провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 14.02.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] надходила заява про визнання позову, згідно якої позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнають, просять стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду, інші 50 відсотків судового збору на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету. Також представник відповідача направив до суду відзив, в якому виклали заперечення щодо вимоги в частині стягнення безпідставно набутих коштів, посилаючись на те, що грошові кошти, стягуті в рамках виконавчого провадження неможливо вважати безпідставно набутими, тому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» грошових коштів. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторони у судове засідання по справі не викликались. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1699 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором, що становить загальну суму 13 602,00 гривень.. На підставі зазначеного вище виконавчого напису Калуським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] від 28.01.2022 року та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно Інформації про виконавче провадження, 24.08.2023 року головним державним виконацем [PERSON] винесно постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № [NUMBER]. З бржника звернено стягнення у сумі 15 162,20 грн., з яких: 13 602,00 грн. - сума коштів, стягнутих за виконавчим написом, 1360,20 грн.- виконавчий збір, 200,00 грн. - витати виконавчого провадження. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1 1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34. 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актам з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, що підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягування з підписом боржника про його отримання. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, беручи до уваги неможливість встановити безспірність вимог до [PERSON] щодо наявності заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів. З огляду на ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору, сплаченого за позовну вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а судовий збір за позовну вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів - стягнути в повному обсязі. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., а відповідачем частково визнано позовні вимоги, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 536,80 грн., та поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору підлягає судовий збір у розмірі 586,80 грн. Зважаючи на те, що позивчем не було сплачено судовий збір за вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів, то судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, від 22.02.2012, №296/5, ст.ст. 4,12,81, 142, 263-268 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України суд, -

Outcome: approved