Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] через\~свого представника\~ адвоката\~Щукіну Наталію\~Олегівну звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів, в якій просив суд змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] з 1/4 частини на 1/10 частину від його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з часу набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 23.09.2019 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва був виданий судовий наказ у справі № 488/3852/19 за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.09.2019 року і до повноліття дитини. Зазначив, що 22.07.2021 р. від другого шлюбу у позивача народилася друга дитини [PERSON] . Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.06.2023 року у справі №488/1445/23 [PERSON] зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. З червня 2023 року позивач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до довідки № 475/13/399 від 12.12.2023 року середній розмір заробітної плати позивача становить 62 600,00 грн. У зв`язку з цим, відповідно до судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва позивач має сплачувати 1/4 частку від 62 600,00 грн. на утримання свого чотирирічного сина. Вказував, що при визначенні розміру аліментів важливо також враховувати прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, який встановлений законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» та з 1 січня 2024 року становить 2563 гривні. Враховуючи довідку позивача про його дохід та судовий наказ Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.09.2019 року у справі №488/3852/19 виходить, що на утримання його малолітнього сина на користь відповідачки [PERSON] з його заробітної плати відраховується сума у розмірі 15 500,00 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» для дитини чотирьох років. Крім того, на утримання своєї малолітньої доньки відповідно до рішення суду позивач сплачує 4 000,00 грн., заборгованості зі сплати аліментів не має. Додатково надає матеріальну допомогу на різноманітні потреби та розвиток доньки. Вважав, що враховуючи зазначені судові рішення, виникає дисбаланс в утриманні та забезпеченні обох дітей. На утриманні у позивача знаходяться також і його батьки - інваліди. Мати позивача - [PERSON] [INFO] , є інвалідом третьої групи. Інвалідність встановлена безстроково. Батько позивача - [PERSON] , [INFO] , є також інвалідом третьої групи. Крім утримання своїх батьків та дітей, у позивача наявні особисті витрати, а саме оренда житла за місцем проходження військової служби у м. Одеса у розмірі 7 000,00 гривень щомісячно, що підтверджується копією договору оренди від 22.04.2023 року та сплата комунальних послуг. За такого вважав, що зі зміною його сімейного стану та матеріального становища, він має підстави для зміни розміру стягуваних з нього аліментів з 1/4 на 1/10 частину від його доходу (заробітку), оскільки з урахуванням довідки про доходи позивача, вказаний розмір забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини та не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину. Ухвалою суду від 14.03.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвала суду була невідкладно направлена сторонам по справі. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. У своєму відзиві відповідач заперечувала проти вимог позивача та просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у ньому. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач [PERSON] надала Висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 19.06.2023 р., складеного відносно [PERSON] , [INFO] ; копії медичної картки дитини; розрахунок заборгованості станом на березень 2024 р. зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] за судовим наказом № 2-н/488/246/19 (488/3852/19); довідку про доходи на ім`я [PERSON] від 28.12.2023 р.; довідку про доходи нараховані та виплачені військовослужбовцю [PERSON] за період з квітня 2023 року по січень 2024 року за вих. № 475/13-53 від 07.02.2024 р. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] також надала суду копію Медичного висновку № 4 на дитину-інваліда віком до 18 років від 03.07.2024 р., виданий КНП ММР Міська лікарня № 5. 06.06.2024\~р.\~ухвалою суду\~було постановлено\~перейти з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження. В судове засідання призначене на 12.09.2024 р. сторони не з`явилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. В матеріалах справи наявна заява представника позивача адвоката Щукіної Н.О. про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Мутьєв Д.В. надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника, позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, зваживши доводи сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що на підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.09.2019 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] також є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.07.2021 р. Судом встановлено, що 29.06.2023 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення у цивільній справі № 488/1445/23 (провадження № 2/488/1004/23) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.05.2023 р. і до досягнення дитиною повноліття. Як доказ на обґрунтування своїх позовних вимог та матеріального становища позивач надав суду довідку військової частини [NUMBER] від 23.03.2024 р. № 73 про проходження ним військової служби у вказаній військовій частині та довідку за вих. № 475/13/399 від 12.12.2023 р. про отримані доходи позивачем за період з 01.06.2023 р. по 30.11.2023 р. під час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] (на фінансовому забезпеченні при військовій частині [NUMBER] ). Також позивачем надані суду копії довідок до актів медико-соціальної експертної комісії на ім`я його батьків: [PERSON] та [PERSON] про встановлення третьої групи інвалідності від 18.05.2021 р. і 22.02.2023 р. відповідно. Посилаючись у позовній заяві на те, що батьки позивача також знаходяться на його утриманні, останній надав суду три платіжні інструкції про перерахування на ім`я його матері, [PERSON] , грошових коштів у червні, липні та серпні 2023 р. Як на одну з підстав для фактичного зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , позивач посилався на необхідність здійснення власних витрат, зокрема щодо оренди житла, надавши суду копію Договору оренди житлового приміщення від 22.04.2023 р., з якого вбачається, що користування орендованим приміщенням позивач [PERSON] має сплачувати 7 000,00 грн. на місяць. Під час розгляду справи представником позивача до матеріалів справи були долучені до матеріалів справи копії медичної довідки ЧП Медичний центр АрникА від 17.05.2024 відносно [PERSON] та результати магнітно-резонансної томографії Діагностичного центру Інновадіагностика ТОВ Інновадіагностика від 15.05.2024 р. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд виходить з наступного. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до\~ст.\~183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує\~на можливість\~зміни раніше\~встановленого розміру\~аліментів за\~наявності доведених\~в судовому\~порядку підстав,\~а саме:\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. За змістом статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами другою, третьою статі 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21, провадження №61-18434св21, зазначено, що при здійсненні часткових платежів аліментів грошові кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці(місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а потім у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Аналізуючи вказані обставини, суд доходить переконання, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що з моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів з позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суттєво змінились обставини, які не дають йому змоги виплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі. Матеріали справи не містять доказів про відсутність у позивача доходів для сплати аліментів у визначеному розмірі (1/4 частини), з огляду на витрати, які він несе. Суд вважає за необхідне зазначити, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд доходить переконання, що зменшення розміру стягуваних з позивача [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини від заробітку (доходу) позивача до 1/10 частки його заробітку (доходу) призведе до звуження реалізації прав дитини, передбачених Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Враховуючи названі обставини, з урахуванням дотримання судом принципу недопущення порушення якнайкращих інтересів дитини, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, з огляду на відзив щодо поданого позову, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: dismissed