Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 20 березня 2024 року представник позивача діючи в інтересах [PERSON] через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про розірвання договору купівлі-продажу, у якому просить: - розірвати договір купівлі-продажу №43857 від 18 лютого 2022 року, укладений між ТОВ «Автопланета плюс» та [PERSON] ; - стягнути з ТОВ «Автопланета плюс» на користь [PERSON] грошові кошти, сплачені як аванс за договором купівлі-продажу автомобіля №43857 від 18.02.2022; - стягнути з ТОВ «Автопланета плюс» на користь [PERSON] інфляційне збільшення боргу за період з 11.11.2022 по 20.03.2024 в ромірі 5 638,63 грн.; - стягнути з ТОВ «Автопланета плюс» на користь [PERSON] 3% річних за період з 11.11.2022 по 20.03.2024 в розмірі 3 144,36 грн.; - здійснити розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.02.2022 між сторонами укладено договір купівлі-продажу №43857, предметом якого був автомобіль Hyundai Tucson NX4 1.6 CRDi Dynamic 2 WD кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , колір amazon gray, з комплектацією: сервісна книжка, керівництво з експлуатації, вартістю 926\~000,00 грн. За умовами п.2.1. Договору покупець зобов`язався здійснити продавцеві оплату за товар наступним чином: А) перша частина (20% ціни товару), що складає 185\~200,00 грн., сплачується покупцем самостійно протягом 5 робочих днів від дня підписання договору; Б) друга частина суми (80% ціни товару), що складає 740\~800,00 грн, сплачується за рахунок кредитних коштів, протягом 2-х робочих днів з моменту реєстрації автомобілю в РСЦ МВС України. Покупець зобов`язується повністю оплатити товар за ціною, встановленою у п.2.1 Договору, протягом 3-х робочих днів з моменту поставки товару на склад продавця. Термін поставки автомобіля 3 робочих дні від дня укладення цього договору. Термін поставки автомобілю покупцю не пізніше 3 робочих днів з моменту поставки дистриб`ютором товару на склад продавця (п.2.2. Договору). Пунктом 3.5 Договору визначено, що після отримання передплати за товар покупцю передаються документи, необхідні для реєстрації автомобілю в РСЦ МВС України. Право власності на транспортних засіб переходить до покупця з моменту внесення передплати за автомобіль. Ризики випадкового пошкодження чи втрати товару та право розпоряджатися автомобілем переходить від продавця до покупця після повної оплати вартості товару на момент фактичної передачі автомобіля та документів на нього від продавця покупцю (п. 4.1 Договору). Згідно п.6.2 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця транспортний засіб у відповідності до п.1.1 цього Договору з усіма необхідними документами для реєстрації транспортного засобу в РСЦ МВС. Умовами укладеного договору передбачено, що сторони відповідають за невиконання і за неналежне виконання цього Договору відповідно до діючого законодавства та цього Договору (п.7.1 Договору). При цьому п.п.7.2-7.5 Договору передбачена відповідальність покупця за різні випадки невиконання ним умов Договору і жодним пунктом не визначена міра відповідальності продавця за невиконання умов Договору. Пунктом 8.3. Договору встановлено, що форс-мажор автоматично продовжує дію цього Договору на термін форс-мажору, але не більше 1 місяця. Якщо протягом терміну форс-мажор не припиняє дії, цей Договір вважається розірваним. При цьому, Договором передбачений обов`язок сторони для якої настали форс-мажорні обставини повідомити іншу сторону про це не більше як через 3 дні. Пунктом 9.1 Договору передбачено, що всі зміни та доповнення до цього Договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі. Наразі жодна із сторін не повідомила одна одну про настання форс-мажорних обставин. На виконання умов договору позивач 18.02.2022 сплатила позивачу 77\~164,00 грн та надала гарантійний лист від банку щодо видачі кредиту на купівлю автомобілю. Сторонами досягнуто домовленості щодо встановлення додаткової комплектації на автомобіль та погоджено строк поставки до 25.02.2022. Однак, станом на 20.03.2024 відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, автомобіль не поставив та не передав у власність позивачки, грошові кошти передані в якості авансу не повернуто. Беручи до уваги введення в Україні воєнного стану, значну інфляцію, окупацію місця здійснення діяльності відповідачем протягом тривалого часу, невиконання останнім своїх зобов`язань за договором в частині поставки товару, позивачка вважає, що договір має бути розірваний через істотне порушення його умов відповідачем. Оскільки форс-мажорні обставини настали 24.02.2022, укладений між сторонами договір вважається розірваним з 24.03.2022. З вказаного часу відповідач мав повернути позивачу отримані від нього в рахунок придбання автомобілю грошові кошти в сумі 77\~164,00 грн, однак цього не зробив. У зв`язку з цим, позивач просить на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 5638,63 грн інфляційного збільшення та 3% річних в розмірі 3144,36 грн. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 16.07.2024 року. У зв`язку із перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої кримінальної справи судове засідання не відбулося. Справу призначено до розгляду на 06.08.2024 року. 05.08.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Не заперечували проти вирішення справи при заочному розгляді справи. У зв`язку із неприбуттям у судове засідання представника відповідача, судове засідання відкладено на 28.08.2024 року. Через неприбуття у судове засідання представника відповідача та відсутності відомостей про належне повідомлення сторони відповідача про день, час та місце розгляду справи, судове засідання відкладено на 01.10.2024 року. У час призначений для розгляду справи позивач не з`явився, її представник 30.09.2024 року через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, представник відповідача повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його знаходження, відому суду електронну адресу, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п. 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З поштових повідомлень №06\~002\~817\~765 22, №06\~002\~850\~002 27, які повернулися на адресу суду встановлено, що відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи, відзиву на позов не подав, у судові засідання, у тому числі і призначене на 01.10.2024 року представник відповідача повторно не з`явився. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи у заочному порядку із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 18.02.2022 між сторонами укладено договір купівлі-продажу №43857, за умовами якого відповідач як продавець зобов`язався передати у власність позивачки як покупця автомобіль Hyundai Tucson NX4 1.6 CRDi Dynamic 2 WD кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , колір amazon gray, з комплектацією: сервісна книжка, керівництво з експлуатації, вартістю 926 000,00 грн. За умовами п.2.1. Договору покупець зобов`язався здійснити продавцеві оплату за товар наступним чином: А) перша частина (20% ціни товару), що складає 185 200,00 грн, сплачується покупцем самостійно протягом 5 робочих днів від дня підписання договору; Б) друга частина суми (80% ціни товару), що складає 740 800,00 грн, сплачується за рахунок кредитних коштів, протягом 2-х робочих днів з моменту реєстрації автомобілю в РСЦ МВС України. Покупець зобов`язується повністю оплатити товар за ціною, встановленою у п.2.1 Договору, протягом 3-х робочих днів з моменту поставки товару на склад продавця. Термін поставки автомобіля 3 робочих дні від дня укладення цього договору. Термін поставки автомобіля покупцю не пізніше 3 робочих днів з моменту поставки дистриб`ютором товару на склад продавця (п.2.2. Договору). Пунктом 3.5 Договору визначено, що після отримання передплати за товар покупцю передаються документи, необхідні для реєстрації автомобілю в РСЦ МВС України. Право власності на транспортних засіб переходить до покупця з моменту внесення передплати за автомобіль. Ризики випадкового пошкодження чи втрати товару та право розпоряджатися автомобілем переходить від продавця до покупця після повної оплати вартості товару на момент фактичної передачі автомобіля та документів на нього від продавця покупцю (п. 4.1 Договору). Згідно п.6.2 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця транспортний засіб у відповідності до п.1.1 цього Договору з усіма необхідними документами для реєстрації транспортного засобу в РСЦ МВС. На виконання умов договору позивач 18.02.2022 сплатила позивачу 77 164,00 грн та надала гарантійний лист від банку щодо видачі кредиту на купівлю автомобіля. Сторонами досягнуто домовленості щодо встановлення додаткової комплектації на автомобіль та погоджено строк поставки до 25.02.2022, однак на час звернення до суду автомобіль позивачці не передано. Претензії [PERSON] до ТОВ «Автопланета плюс» від 29.01.2024 щодо невиконання зобов`язань за договором, залишилися без задоволення. Умовами укладеного договору передбачено, що сторони відповідають за невиконання і за неналежне виконання цього Договору відповідно до діючого законодавства та цього Договору (п.7.1 Договору). Пунктом 8.3. Договору встановлено, що форс-мажор автоматично продовжує дію цього Договору на термін форс-мажору, але не більше 1 місяця. Якщо протягом терміну форс-мажор не припиняє дії, цей Договір вважається розірваним. При цьому, Договором передбачений обов`язок сторони для якої настали форс-мажорні обставини повідомити іншу сторону про це не більше як через 3 дні. Пунктом 9.1 Договору передбачено, що всі зміни та доповнення до цього Договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі. ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч.1, 2 ст. 631 цього Кодексу, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. За ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ч. 1 ст. 656 цього Кодексу предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Встановлено, що сторони уклали договір купівлі-продажу та досягли згоди щодо істотних умов цього договору, а саме предмету договору, строку поставки, ціни договору, передоплати. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно частини 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі №183/262/17. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, установлених зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні з`ясувати не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у виді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі №6-75цс13). Ураховуючи, що покупець [PERSON] виконала свій обов`язок за договором купівлі-продажу №43857 від 18.02.2022 щодо здійснення авансового платежу, натомість продавець ТОВ «Автоплатена плюс» не передав їй придбаний товар у обумовлений сторонами договору строк, на що остання розраховувала, що свідчить про істотне порушення договору, та не повернув авансового платежу, у [PERSON] виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді розірвання договору та повернення авансу. Пунктом 8.3. Договору сторони передбачили, що форс-мажор автоматично продовжує дію цього Договору на термін форс-мажору, але не більше 1 місяця. Якщо протягом терміну форс-мажор не припиняє дії, цей Договір вважається розірваним. При цьому, Договором передбачений обов`язок сторони для якої настали форс-мажорні обставини повідомити іншу сторону про це не більше як через 3 дні. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) - це надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством. 28.02.2022 Торгово-промислова палата України оприлюднила офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин, яким визнала військову агресію рф проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 у справі №905/857/19 зазначила, що «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Викладене свідчить, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Разом з цим, обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (статті 75 ГПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів». Відповідно до положень статті 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією зі сторін, незалежні від її волевиявлення і контролю, а також непереборні при вживанні всіх розумних заходів щодо їх запобігання. Визначення обставин непереборної сили наведено у статті 79 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладена у Відні 11.04.1980). Для визначення яких-небудь обставин форс-мажорними необхідна обов`язкова наявність ряду чинників: непереборність сили, що викликала ці обставини; неможливість контролювати ситуацію, впливати на неї; виникнення перешкоди не могло бути передбачено під час укладення зобов`язання. Положеннями частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Водночас, ТОВ «Автоплатена плюс», в ході розгляду справи суду не надано доказів наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язання з повернення [PERSON] авансового платежу в сумі 77164,00 грн. У статті 653 ЦК України передбачені правові наслідки розірвання договору. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Аналіз положень частини п`ятої статті 653 ЦК України свідчить, що тільки при розірванні договору у зв`язку з істотним його порушенням однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору. Обставини форс-мажору, за загальним правилом, звільняють сторони від відповідальності за порушення зобов`язання, тобто від нарахування неустойки (штрафу, пені) за неналежне виконання зобов`язань. Таким чином, введення воєнного стану на території України є загально відомим фактом і за своєю природою є форс-мажором та може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Однак, настання обставини непереборної сили не може бути підставою для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставно збережені кошти. Авансовий платіж підлягає поверненню у будь-якому випадку незалежно від того, з ініціативи якої сторони (або вини цієї сторони) не був укладений договір. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, де Велика Палата зазначила, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (п.68). Отже, враховуючи викладене позовні вимоги в частині заявленого позову щодо розірвання договору та стягнення грошових коштів сплачених позивачем як аванс підлягають задоволенню. Разом з тим, стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки договір купівлі-продажу №43857 від 18.02.2022 року розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з ТОВ «Автопланета плюс» 5 638,63 грн інфляційного збільшення та 3% річних в розмірі 3 144,36 грн. за період з 11.11.2022 по 20.03.2024 на користь позивача. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог розмір яких складає 89,8 %, з ТОВ «Автопланета плюс» на користь [PERSON] слід стягнути 1740,25 грн. в рахунок пропорційного відшкодування судового збору сплаченого позивачем при поданні позову до суду.

Outcome: partial