Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.04.2024 року між ним та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого він придбав житловий будинок садибного типу і земельних ділянок під ним, які розташовані за адресою: [ADDRESS] за ціною 20 000,00грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Даний житловий будинок садибного типу та земельні ділянки під ним [PERSON] , успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в с. Саєво, Недригайлівського району, Сумської області. В свою чергу мати відповідачки [PERSON] успадкувала такий житловий будинку садибного типу та земельними ділянками під ним після смерті своєї матері (бабусі Відповідача) [PERSON] , яка померла [INFO] , в с. Помірки, Лебединського району, Сумської області. Посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально сторони домовилися не пізніше 12.06.2024 року. Однак, цей договір до цього часу нотаріально неукладений та непосвідчений, оскільки відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Тому позивач просив визнати\~за ним право власності на вищевказане нерухоме майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 12.04.2024\~року,\~ [PERSON] , придбав у [PERSON] , житловий будинок садибного типу і земельних ділянок під ним, які розташовані за адресою: [ADDRESS] за ціною 20 000,00грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), до якого входить: - житловий будинок садибного типу дерев`яний під літ. «А» 1953р. побудови загальною площею 46,0м2, житловою площею 30,7м2 з верандою дощатою під літ. «а»; - земельну ділянку площею 0,1000га з кадастровим номером 5922981600:04:001:0031 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; - земельну ділянку площею 0,2600га з кадастровим номером 5922981600:04:001:0028 цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На підтвердження цього сторони склали письмовий договір. Таким чином, між позивачем та відповідачем фактично відбувся договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчити який вони домовилися не пізніше 12.06.2024\~року. Однак, право власності позивача на придбану садибу до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, чим порушуються права [PERSON] , за захистом яких він звернувся до суду. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для визнання за [PERSON] , права власності на спірне майно.

Outcome: approved