Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

29.02.2024 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що 30.01.2003 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2011 року в справі № 2-7797 було розірвано. Попри зазначене, фактично їх шлюбні відносини із [PERSON] були припиненими ще з 2006 року та після цього в останньої були відносини з іншим чоловіком. [INFO] остання народила дитину - [PERSON] . Відтак, при здійсненні реєстрації народження доньки, виходячи з того, що дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, його було вказано батьком дитини. Про дану обставину йому відомо не було. [INFO] [PERSON] померла, а малолітня [PERSON] , [INFO] , після смерті матері залишилася проживати разом зі своєю бабою - відповідачкою [PERSON] , яка є матір`ю померлої. На даний час він заперечує своє батьківство щодо малолітньої [PERSON] . Враховуючи викладене, просить суд виключити запис про нього, як про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , із її актового запису про народження № 651, зробленого 22.03.2012 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської обл. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2024 року у справі було призначено судову генетично-молекулярну експертизу аналізу ДНК, проведення якої доручено Волинському НДЕКЦ МВС України та на вирішення якої поставлено наступне запитання: чи є [PERSON] біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є померла [INFO] [PERSON] ? (а.с. 34-35). 23.07.2024 року на виконання вищевказаної ухвали від Волинського НДЕКЦ МВС України надійшов висновок експерта № СЕ-19/103-24/5889-БД від 19.07.2024 року (а.с. 47-59). Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30.01.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2011 року в цивільній справі № 2-7797 було розірвано (а.с. 12). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.03.2012 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської обл., [INFO] народилася [PERSON] , про що 22.03.2012 року було зроблено відповідний актовий запис № 651. Її батьками вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла. Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] її малолітня донька [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати разом зі своєю бабою [PERSON] , яка, у свою чергу, є матір`ю померлої. Вищевказана обставина відповідачкою [PERSON] визнається в повній мірі та жодним чином не оспорюється. У своїй позовній заяві позивач просить виключити із актового запису про народження [PERSON] запис про нього, як про її батька оскільки, як зазначає, він не є біологічним батьком даної дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 124 СК України якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу або визнання шлюбу недійсним, але після реєстрації повторного шлюбу її матері з іншою особою, вважається, що батьком дитини є чоловік її матері у повторному шлюбі. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, - відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07.05.2009 року). Як вбачається із висновку експерта Волинського НДЕКЦ № СЕ-19/103-24/5889-БД від 19.07.2024 року за наслідками проведення судової генетично-молекулярної експертизи аналізу ДНК, призначеної на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2024 року було встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] виключається. У мотивувальній частині висновку зазначено, що біологічна спорідненість між підекспертними особами відсутня (а.с. 48-57). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запис) про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Тобто, відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною є беззаперечною підставою для виключення відомостей про таку особу з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст. 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. За змістом пред`явлених позовних вимог Відділ ДРАЦС у Волинській області УДР ЗМУ Міністерства юстиції не може бути відповідачем у даній справі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , Відділу ДРАЦС у Волинській області ЗМУ Міністерства юстиції, про оспорювання батьківства підлягає до часткового задоволення. На підставі ст. ст. 124, 136 СК України,

Outcome: approved