Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

У серпні 2024 року адвокат Рознін В.А. звернувся до суду через систему «Електронний суд» в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до Казанківської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником земельної ділянки, площею 5,98 га, в межах території колишньої Миколо-Гулаківської сільської ради (на даний час Казанківська селищна рада) колишнього Казанківського району, про що отримав Державний акт на право власності, серії ІІ-МК № 042403 від 23.02.2001 року. Проте, під час війни, позивач виявив, щ Державний акт на вказану земельну ділянку ним було втрачено через обстріли м. Кривий Ріг та вимушені переїзди. Відновлення втраченого Державного акту або отримання його дублікату на теперішній час є неможливим, оскільки його оригінал не зберігся в архіві, про що його повідомило Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області. Виходячи з наведеного, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом, де просить: визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку, площею 5,98 га, що розташована в межах території Казанківської селищної ради (колишньої Миколо-Гулаківської сільської ради) Баштанського району Миколаївської області, яке належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІ-МК № 042403 від 23.02.2001 року. Ухвалою суду від 08.08.2024 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Вказаною ухвалою було також витребувано додаткові докази, що підтверджують право власності позивача на земельну ділянку площею 5,98 га, в межах території колишньої Миколо-Гулаківської сільської ради (на даний час Казанківська селищна рада) колишнього Казанківського району. Ухвалою суду від 02.09.2024 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини неявки в суд сторонами не повідомлено. З огляду на неявку сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, беручи до уваги відсутність від сторін будь-яких клопотань щодо відкладення судового засідання чи відомостей щодо поважності їх неявки до суду, суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду справи за наявними матеріалами справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не\~здійснювалося. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, за змістом\~ст. 41 Конституції України\~та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.\~ За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Як було встановлено судом, позивач у 1997 році отримав сертифікат серії [NUMBER] на прав на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Комуніст» про що свідчить виписка з Книги реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) та лист Відділу № 1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 06.05.2024 року № 1916/354-24. Згідно з Книгою записів про державну реєстрацію Державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі по Миколо-Гулаківській сільській раді, на ім`я позивача [PERSON] було зареєстровано Державний акт, серії МК ІІ-МК № 042403 від 23.02.2001 року про право власності на земельну ділянку, площею 5,98 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що підтверджується випискою з Книги наданої суду листом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.09.2024 року № 14-0.110-4069/2-24. Вказані обставини також знаходять свого підтвердження у листі Відділу № 1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 06.05.2024 року № 1916/354-24 та наданої до нього копії виписки з Книги записів про державну реєстрацію Державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі по Миколо-Гулаківській сільській раді. Як вбачається з рішення 20-ї сесії ХХІІІ скликання Миколо-Гулаківської сільської ради від 22.02.2001 року за № 88/20 та архівного Витягу з додатку до вказаного рішення зі списку громадян, яким передано в приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивач отримав у приватну власність земельну ділянку, площею 5,98 га в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради. Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,98 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради на підставі отриманого ним Державного акту, серії МК ІІ-МК № 042403 від 23.02.2001 року. В той же час, як вказує позивач в позові, то Державний акт, серії МК ІІ-МК № 042403 від 23.02.2001 року ним було втрачено, що підтверджується копією оголошення в газеті «Південна Правда» та листом Відділу № 1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 24.05.2024 року № 2198/354-24 з огляду на зміст якого вбачається, що видача дублікату Державного акту позивачеві є неможливою. Зі змісту вказаного листа судом також встановлено, що реєстрація земельної ділянки, яка належить позивачу проведена не була в Державному земельному кадастрі та Реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. З листа ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.09.2024 року № 14-0.110-4069/2-24 адресованого суду також встановлено, що видача дублікату Державного акту позивачеві є неможливою оскільки його архівний примірник відсутній. Таким чином, встановлені обставини судом свідчать про те, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,98 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради, що підтверджується отриманим Сертифікатом на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Комуніст» та отриманим в подальшому Державним актом, серії МК ІІ-МК № 042403 від 23.02.2001 року на підставі рішення Миколо-Гулаківської сільської ради від 22.02.2001 року за № 88/20, але втратив правовстановлюючий документ, який засвідчує його право власності. Поновлення втраченого Державного акту з метою проведення державної реєстрації речових прав права власності на земельну ділянку в позасудовому порядку видається неможливим. Отже, за таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог та поданих доказів які оцінені судом в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved