Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07 листопада 2011 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є студентом ІІ курсу денної форми навчання факультету управління, адміністрування та туризму Хмельницького національного університету. Дитина навчається на платній основі, а тому потребує матеріальної підтримки зі сторони батька, а позивачці важко самостійно її утримувати, оскільки вона ніде не працює та самостійного доходу не має. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки сторін у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення донькою 23 років за умови, що вона продовжуватиме навчання. Відповідач у справі [PERSON] скористався своїм правом на подання заяви по суті справи, в якій висловив свою позицію щодо поданого позову. Так, [PERSON] у поданому до суду через свого представника адвоката Кучерука Т. М. відзиві позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн на місяць. Просив врахувати, що уклав шлюб із [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІ групи в зв`язку з важким захворюванням та потребує дороговартісного лікування. Крім того, батьки відповідача є пенсіонерами, тому [PERSON] надає їм матеріальну допомогу як непрацездатним. Також відповідач надає матеріальну допомогу матері дружини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Ухвалою судді від 07 серпня 2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторони та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] надіслала до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача адвокат Кучерук Т. М. у поданому до суду письмовому клопотанні просив розглядати справу за відсутності сторони відповідача. Третя особа [PERSON] подала до суду письмову заяву про слухання справи без її участі, вказавши про те, що позовні вимоги підтримує. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про можливість проведення судового розгляду справи за відсутності учасників справи та їх представників. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, з`ясувавши позиції учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2011 року. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Донька сторін [PERSON] навчається на 2-му курсі денної форми навчання факультету управління, адміністрування та туризму Хмельницького національного університету на умовах контракту з терміном навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Зазначені обставини підтверджуються: рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2011 року в справі № 2/2207/804/11, яке набрало законної сили 17 листопада 2011 року; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції 14 квітня 2006 року; довідкою Хмельницького національного університету від 25 червня 2024 року № 740, а також не заперечуються сторонами. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28 жовтня 2023 року, вбачається, що з 28 жовтня 2023 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У відповідності до витягів з реєстру територіальної громади №№ 2023/009971899, 2023/009971944 від 05 грудня 2023 року відповідач із своєю теперішньої дружиною зареєстровані в [ADDRESS] . Дружина відповідача [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з злоякісним новоутворенням судинної оболонки ока перебуває під наглядом онколога, у зв`язку з чим потребує дороговартісного лікування. Протягом червня-вересня 2024 року на її лікування витрачено грошові кошти в загальному розмірі 400\~914 грн 00 коп. Зазначені обставини щодо захворювання [PERSON] та понесення значних витрат на її лікування підтверджується: довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 122640 від 01 квітня 2024 року; виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого КНП «Центральна міська лікарня» РМР № 12358; консультативним висновком спеціаліста КНП «Центральна міська лікарня» РМР від 14 червня 2024 року; медичним заключенням Інституту очних хвороб і тканинної терапії імені В. П. Філатова від 20 жовтня 2022 року; рахунком-фактурою № 25745 від 01 серпня 2024 року; видатковою накладною № ФБ-Рн-0002383 від 03 липня 2024 року; видатковою накладною № Ф1-Рн-0000239 від 11 червня 2024 року; видатковою накладною № Ф1-Рн-0000240 від 11 червня 2024 року; видатковою накладною № ФБ-Рн-0003071 від 28 серпня 2024 року; видатковою накладною № Ф1-Рн-0000384 від 19 вересня 2024 року. Також відповідач має батьків - пенсіонерів за віком [PERSON] та [PERSON] і тещу [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 серпня 1981 року; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 липня 1988 року; пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 16 серпня 2023 року; пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 26 лютого 2018 року; довідкою серії ХМ № 094851 від 18 вересня 2006 року; пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 01 жовтня 2004 року. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з тим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 цього ж Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач здатний частково утримувати свою повнолітню доньку Олену. На думку суду, з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Визначаючи цей розмір, суд враховує матеріальне становище доньки сторін, яка навчається на денній, контрактній формі навчання і не може самостійно працювати, а тому потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. Суд бере до уваги і ту обставину, що матір позивачки також спроможна брати участь в утриманні доньки. Водночас [PERSON] є особою працездатного віку. Разом з тим, наявність на утриманні у відповідача дружини [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з злоякісним новоутворенням судинної оболонки ока потребує дороговартісного лікування, не дає йому можливості сплачувати на користь позивачки аліменти у більшому розмірі, ніж визначається судом. У той же час суд відхиляє доводи [PERSON] з приводу того, що в нього на утриманні є непрацездатні батьки та теща з інвалідністю ІІ групи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази такого утримання. Крім того, його батьки [PERSON] та [PERSON] , а також теща [PERSON] є пенсіонерами, а тому отримують пенсію. Разом з тим, у своїй позовній заяві [PERSON] просить стягувати аліменти в розмірі не меншому, ніж 50 % прожиткового мінімуму. Проте визначення розміру аліментів з урахуванням нижньої межі - не нижче 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку передбачено нормами\~СК України, які регулюють обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, однак нормами\~ст. 199 СК України\~не передбачено. Положеннями\~ст. 201 СК України\~не передбачено застосування вимог\~ст. 182 СК України\~для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у\~ст. 200\~\~СК\~\~України\~відсилання до норми\~ст. 182 цього Кодексу\~стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (ч. 1\~ст. 182 СК України). Таким чином, відсутні законні підстави для визначення розміру аліментів з урахуванням нижньої межі - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбаченої нормами\~СК України, які регулюють обов`язки батьків утримувати неповнолітніх дітей. Зазначене відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц, провадження № 61-12433св18; від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц, провадження № 61-12568св18п. За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 807 грн 47 коп. У силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 142, 182, 199-201 СК України,

Outcome: partial