Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

29.08.2024 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування після смерті [INFO] матері позивача, [PERSON] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. Позивач є спадкоємцем за заповітом. 01.08.2024 р. приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуприненко О. В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з підстав відсутності документа, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначений будинок, а також з підстав відсутності державної реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Справу передано головуючому судді 03.09.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 09.09.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 03.10.2024 р. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуприненко Олени Віталіївни копію спадкової справи № 13/2024, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] 20.09.2024 р. від Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, зареєстрована за вх. № ЕП-971/24-Вх, в якій зазначено про визнання позовних вимог у повному обсязі. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. 03.10.2024 р. від представника позивача надійшла заява, зареєстрована за вх. № ЕП-1038/24-Вх, про проведення судового засідання без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Позивач є сином [PERSON] та спадкоємцем за заповітом, що вбачається із копії заповіту від 14.04.2008 р. Вказані обставини в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. На день смерті [PERSON] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 23.02.2024 р. № 57. Згідно копії довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 14.08.2024 р. право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано. Загальна площа будинку - 64, 7 кв. м, житлова - 36, 3 кв. м, будівництво надвірних будівель та споруд правомірно (до 1992 року) (а. с. 15). Згідно копії довідки від 01.08.2024 р. № 1/117-16, виданої приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуприненко О. В., видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] в зв`язку зі смертю [PERSON] , яка померла [INFO] , не має можливості через відсутність будь-яких документів, передбачених чинним законодавством України, які б підтверджували право власності померлої на вищевказаний будинок ( а. с. 16). Як вбачається з копії довідки виконавчого комітету Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 12.08.2024 р. № 147, згідно даних погосподарської книги № 3 на 1996-2000 р.р. по Павлівській сільській раді Ріпкинського району Чернігівської області за номером об`єкта погосподарського обліку № 187 за адресою: [ADDRESS] власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами був [PERSON] , [INFO] (а. с. 14). Згідно копії спадкової справи № 324/2016, заведеної після смерті [PERSON] , спадщину прийняла його дружина [PERSON] , але за життя не встигла отримати правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS] . Надаючи правову оцінку обставинам справи суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі Закон № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону № 1952 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно абзацу 3 п. 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2015 р. № 1127,\~документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. З огляду на наведені норми, суд звертає увагу на те, що збудовані до 1992 року житловий будинок (загальною площею 64, 7 метрів квадратних), сараї, літня кухня та погріб експлуатувалися без порушень вимог чинного законодавства. Згідно ч.\~4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, з огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також не встановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved