Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

17.09.2024 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката Столітнього М.М., який представляє інтереси позивача, про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення у вказаній справі та вирішити питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з оплатою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд не вбачає необхідності викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Враховуючи, що у матеріалах справи наявні докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, зокрема, договір про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 р., ордер, звіт про надання правової допомоги від 14.03.2024 р., платіжна інструкція від 14.03.2024 р. №3971 про оплату послуг з аналізу, складання та подання позовної заяви щодо відповідача [PERSON] , суд доходить висновку про можливість ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача На підставі викладеного,

Outcome: approved