Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

10.06.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 30.04.1991 перебувала з [PERSON] в шлюбі, який було розірвано 27.07.2022 Доманівським відділом ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області. За час спільного проживання у шлюбі,а саме в травні 2012 , сторонами було придбано житловий будинок , розташований в [ADDRESS] . Посилаючись на те, що зазначене нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і вона має право на 1/2 його частину, просила задовольнити позов. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Крім того, просить судові витрати , понесені нею при подачі позову, не стягувати з відповідача. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю. Згідно вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.04.1991, який було розірвано 27.07.2022 Доманівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено актовий запис №1. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.07.2022. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області від 17.05.2012 року, реєстровий №54. Згідно довідки №38 від 20.05.2024 інженера з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] та копії свідоцтва про державну реєстрацію, спірне нерухоме майно за даними реєстрації на паперових носіях станом на 31.12.2012 зареєстроване на ім"я [PERSON] та зареєстроване на праві приватної власності КП "Вознесенське МБТІ" за номером запису 2275 , книга 7 від 15.05.2012. Тобто, наведені обставини свідчать про те, що подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі було придбано житловий будинок по [ADDRESS] , тому слід визнати зазначене нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки, позивач спільно з відповідачем по справі не проживає, не веде спільно господарство, а тому, як вбачається з матеріалів справи, на даний час виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша,\~другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364\~Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п.п. 23,24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.\~63, ч.1 ст.\~65 СК України. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, відповідає вимогам Закону і підлягає задоволенню. Оскільки, в письмовій заяві позивач просила про залишення понесених судових витрат за собою, питання про їх розподіл відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, не вирішується.

Outcome: approved