Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

20 травня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № CL-144182, у сумі 85285 гривень 68 копійок (яка складається із заборгованості в частині непогашення кредиту у сумі 44645 гривень 67 копійок та заборгованості в частині несплачених процентів за користуванням кредиту у сумі 40640 гривень 01 копійка) та кредитним договором № 15858-11/2021 в розмірі 25560 гривень (яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у сумі 9000 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 16560 гривень), що разом складає заборгованість у розмірі 110845 гривень 68 копійок, разом з судовими витратами у сумі 3028 гривень (а. с. 1-6). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 01 листопада 2018 року між АТ «Кредобанк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № CL-144182, за яким 24 жовтня 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладеного договір факторингу № 24102023, за умовами якого АТ «Кредобанк» відступило ТОВ «ЄАПБ» за плату права вимоги у повному обсязі та під фінансування ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ЄАПБ» набуло від АТ «Кредобанк» право вимоги у повному обсязі та здійснює їх оплату АТ «Кредобанк». ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні АТ «Кредобанк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідачки у сумі 85285 гривень 68 копійок (яка складається із заборгованості в частині непогашення кредиту у сумі 44645 гривень 67 копійок та заборгованості в частині несплачених процентів за користуванням кредиту у сумі 40640 гривень 01 копійка). 19 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №15858-11/2021, за яким 21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21092022, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідачки у сумі 25560 гривень (яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у сумі 9000 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 16560 гривень). Позивач прохає стягнути з відповідачки заборгованість за вказаними кредитними договорами у сумі 110845 гривень 68 копійок, разом із судовими витратами по справі у сумі 3028 гривень. Ухвалою суду від 28 червня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 58), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 15497/24-вих/2/204/2597/24 від 28 червня 2024 року (а. с. 59). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 5 на звороті) та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місця, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 77), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 01 листопада 2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-144182 (а. с. 7). Відповідно до вимог п. 2 вказаного Договору, банк видав кредит відповідачці для поточних потреб у сумі 80000 гривень на поточний рахунок позичальниці № [NUMBER] , строком на 60 місяців, починаючи з 01 листопада 2018 року до 31 жовтня 2023 року. За користуванням кредиту позичальниця сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 52,99% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» за ставкою 52,99% з дня видачі кредиту до дня повернення у повному обсязі. Загальні витрати позичальниці по кредиту за цим договором становлять 151740,14 гривень. Реальною річною процентною ставкою є 67,93% річних, загальною вартістю кредиту для позичальниці становить 231740,14 гривень (п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.5 Кредитного договору). Відповідно до п. 6.2 Кредитного договору, позичальниця здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до Графіку платежів (а. с. 9 на звороті). 24 жовтня 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладеного Договір відступлення прав вимоги за кредитними\~договорами та\~прав за\~забезпечувальними договорами № 24102023 (а. с. 13-16), відповідно до умов якого АТ «КРЕДОБАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги в повному обсязі за плату. Відповідно до вимог п. 3.2. вказаного договору факторингу, шляхом укладення Акту приймання-передачі прав вимоги до цього договору, сторони підтверджують здійснення фактичної передачі клієнтом у власність фактору та прийняття фактором у власність клієнта у день укладення даного Акту прав вимоги за кредитними договорами, щодо Портфеля заборгованостей у повному обсязі. Цей договір є підтвердженням фактичного переходу від клієнта до фактора прав вимоги щодо портфеля заборгованостей у повному обсязі відповідно до умов цього договору. На підтвердження набуття права вимоги за вказаним Договором до боржників, позивачем надано копію Акту прийому передачі реєстру прав вимоги (додаток № 1 до Договору факторингу) за договором факторингу № 24102023 від 24 жовтня 2023 року (а. с. 17), що підписаний сторонами договору та скріплений їх печатками. Так, з Витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24102023 від 24 жовтня 2023 року (а. с. 18) вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 85285 гривень 68 копійок, яка складається із заборгованості в частині непогашеного кредиту у сумі 44645 гривень 67 копійок та заборгованості в частині несплачених процентів за користування кредитом у сумі 40640 гривень 01 копійка. 19 листопада 2021 року між ТОВ « ФК «Інвеструм» та [PERSON] уклали Договір про надання фінансового кредиту № 15858-11/2021, за яким товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 9000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, тобто до 18 грудня 2021 року, з метою власних потреб (п. 1.1, 1.2 Договору) Відповідно до вимоги п. 1.3 та 2.1 вказаного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 365.0% річних від суми кредиту в розрахунку 1% на добу. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплати процентів за користуванням кредиту здійснюється згідно Графіку платежів, який є\~невід`ємною частиною\~цього договору (а.\~с.\~21-22). Так, графіком платежів визначено: строк, на який надано кредит 30 днів; сума кредиту 9000 гривень; сума нарахованих процентів за користування кредитом 2700 гривень; до оплати всього 11700 гривень (а .с. 23 на звороті). 18 грудня 2021 року між ТОВ « ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 15858-11/2021 від 19 листопада 2021 року про відстрочення виконання зобов`язання на 7 днів, тобто до 24 грудня 2024 року, сума заборгованості клієнта становить 11700 гривень (а. с. 25). 21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 21092022 (а. с. 26-27), за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до умов п. 1.2 вказаного договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників (а. с. 28) підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до\~Витягу з\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу №\~21092022\~від 21\~вересня 2022\~року божником за кредитним договором № 15858-11/2021 зазначено відповідачку, де загальна сума заборгованості за договором складає 25560 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 9000 гривень, заборгованості за відсотками у сумі 16560 гривень (а. с. 29). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до вимог статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514\~ЦК України та ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до вимог ст. 638\~ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Так, приписами ч. 1 ст.\~12\~Закону України «Про електронну\~комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом; Як вбачається зі змісту кредитного договору № 15858-11/2021 від 19 листопада 2021 року сторони узгодили те, що його підписання буде в електронному вигляді, в даному випадку шляхом введення одноразового ідентифікатора (а. с. 22). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). При цьому, Верховний Суд України у своїй постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 758/3459/14-ц зробив висновок про те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами понад установлений строк є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рішення у справi i щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, приписами статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Нормами статті 19 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Відповідно до вимог ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. З огляду на вищевикладене, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договорами факторингу є позивач, виконали всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачці кредитних коштів, а останній, за укладеним договором, вказані грошові кошти отримала, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконала, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачкою взятих на себе зобов`язання за вказаними кредитними договорами, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості: за кредитним договором № CL-144182 від 01 листопада 2018 року, у сумі 85285 гривень 68 копійок (яка складається із заборгованості в частині непогашення кредиту у сумі 44645 гривень 67 копійок та заборгованості в частині несплачених процентів за користуванням кредиту у сумі 40640 гривень 01 копійка) та кредитним договором № 15858-11/2021 в розмірі 25560 гривень (яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у сумі 9000 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 16560 гривень), що разом складає заборгованість у розмірі 110845 гривень 68 копійок. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved