Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

17.06.2024 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 06.08.1994 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 08 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сімейне життя у них з відповідачем не склалося, вони стали чужими людьми, між ними втрачено всі фізичні та духовні зв`язки. Вважає, що можливості зберегти сім`ю з відповідачем немає, а подальше спільне життя як подружжя суперечитиме їхнім інтересам. Тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту у них немає, а тому надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, а лише погіршить. Позивач зазначає, що відповідач не підтримує з нею зв`язок, не відповідає на її телефонні дзвінки, його фактичне місце перебування їй не відоме, вона не може з ним досягнути згоди щодо розірвання їхнього шлюбу, а тому не має можливості розірвати з ним шлюб через органи РАЦС. Спору щодо поділу спільного майна, що є їхньою спільною власністю з відповідачем, немає. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідач не подав. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2024 відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд дійшов висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання, призначене 02.10.2024: позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує; відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що повторно видано 17.05.2006 районним відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, між [PERSON] ,[INFO] , та [PERSON] ,[INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований у виконкомі В. Лазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за №08 від 06.08.1994. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що сторони не підтримують подружніх та сімейних відносин, тривалий час проживають окремо та спільного побуту у них немає. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує відповідач. З урахуванням наведеного, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги розірвання шлюбу є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved