Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021 у розмірі 48\~032.55 грн., яка складається із: 39\~813.62 грн. - заборгованість за кредитом, 8218.93 грн. заборгованість за процентами. Також представник позивача просив стягнути 3028 грн. сплаченого судового збору та 1400 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.09.2021 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014-RO-82-106311395, відповідно до якого кредитодавець надав клієнту грошові кошти у розмірі 45\~993.76 гривень, строк кредиту становить 72 місяці, проценти за користування кредитом становить 49.90% річних. 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі, у відношенні боржника [PERSON] за кредитним договом №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021. Оскільки відповідач добровільно не погашає заборгованість, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.09.2024 справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за її зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду. Відзиву на позов відповідачем не подано. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, суд, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.09.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021 шляхом підписання сторонами електронним підписом Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-106311395. Відповідно до умов кредитного договору №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021 кредитодавець надав позичальнику послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою задоволення клієнтом власних потреб. Банк зобов`язався надати клієнту кредит в сумі 45\~993.76 грн, а клієнт, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування; строк кредитування 72 місяці, процентна ставка за користування кредитом з 22.09.2021 по 23.11.2021 24.95% річних, з 23.11.2021 49.90% річних. Дата щомісячного погашення 22 число кожного місяця згідно Графіку. Кредит надається у вигляді надання коштів в розмірі 44\~200 грн. для задоволення власних потреб, а також шляхом оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 1793.76 грн. на користь ПрАТ «СК «Уніка Життя», страховим посередником якого виступає Банк. 22.09.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] за допомогою електронного підпису підписано заяву №014-RO-82-106311395 на приєднання до договору добровільного страхування життя №РБ1704-г від 12.06.2020, згідно якої [PERSON] прийняла пропозицію ПрАТ «СК «Уніка Життя» на укладання Договору страхування. Також сторонами електронним шляхом підписано Графік платежів та сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», в якому визначені всі істотні умови надання кредиту та зобов`язання відповідача повернути отримані кошти, та сплатити проценти за користування кредитом, які становлять 49.90% річних. Надання АТ «Райффайзен банк» кредитних коштів [PERSON] згідно умов кредитного договору №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021 підтверджується випискою по рахунку [PERSON] , з якої вбачається зарахування 22.09.2021 суми кредиту в розмірі 45993.76 грн. Таким чином, АТ «Райффайзен Банк» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021 та надало відповідачу кредит на умовах та розмірі, передбачених цим договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 22.05.2023 виникла заборгованість у розмірі 48\~032.55 грн., яка складається із: 39\~813.62 грн. - заборгованість за кредитом, 8218.93 грн. заборгованість за процентами. 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» за плату, яка підтверджена платіжною інструкцією №658 від 18.05.2023, належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників. За даними Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року, підписаного уповноваженими особами АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ « ФК «Сіті Фінанс», а також відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року, позивач, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021 в розмірі 48\~032.55 гривень. Представник ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» направив [PERSON] лист №1-107490 від 10.06.2024 з повідомленням про відступлення права вимоги за кредитним договором №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021. Щодо укладення кредитного договору в електронній формі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено\~ст. 627 ЦК України, відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також,\~статтею 204 ЦК України\~встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частина 5\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст.12 Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису відповідно до вимог\~законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;\~\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між АТ «Райффайзен банк» та [PERSON] кредитного договору №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021, в якому зазначено про підписання його електронним підписом [PERSON] 785661, позначка АЦС 22.09.2021, 13:33, та електронним підписом представника банку. Аналогічним чином підписані графік платежів та паспорт споживчого кредиту. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами укладено договір в електронній формі шляхом його підписання електронними підписами, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі наведених положень, а також враховуючи досліджені судом докази на підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги АТ «Райффайзен Банк» до відповідача [PERSON] за кредитним договором №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021 та набуття такого права ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Відповідно до ч.1\~ст.525\~ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявні у справі докази вказують на те, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання з повернення отриманих кредитних коштів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої\~статті 530 ЦК України\~\~кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). Таким чином, наявні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з тіла кредиту в розмірі 39 813.62 грн. Вказаний розмір боргу підтверджується випискою по рахунку [PERSON] , а також розрахунком представника позивача в матеріалах справи. Крім того, вимоги про стягнення відсотків є, на думку суду, обгрунтованими, оскільки такі умови прямо передбачені кредитним договором №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021, паспортом споживчого кредиту, графіком погашень за кредитним договором, які також підписані [PERSON] електронним підписом, що свідчить про її обізнаність та згоду з такими умовами кредитного договору. Вказана заборгованість також підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунком представника позивача, який не спростований відповідачем. Оскільки [PERSON] , всупереч вимог\~статті 1050 ЦК України,\~односторонньо порушив свої зобов`язання за кредитним договором, то, за цієї обставини, позивач вправі вимагати повернення кредитної заборгованості та здійснення належних виплат, передбачених кредитним договором, у вигляді відсотків. Зважаючи на встановлене, суд, належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що право позивача у спірних правовідносинах є порушеним та обгрунтованим, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову заявлено вимогу про стягнення судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн. а також 1400 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Заявлене позивачем відшкодування витрат, понесених на правову допомогу у розмірі 1400,00 грн., підтверджуються: копією договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023, копією додатку № 1 до договору, у якому погоджені обсяги правової допомоги та її вартість, копією замовлення №623 від 24.06.2024 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 №14/06/2023 на отримання правової допомоги щодо кредитного договору №014-RO-82-106311395 від 22.09.2021, актом виконаних робіт до замовлення №623, платіжною інструкцією №1594 від 02.07.2024, ордером, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Враховуючи, що витрати на правову допомогу підтверджені наданими суду доказами, є обгрунтованими та співмірними зі складністю справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно зі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 3028 грн. сплаченого позивачем судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №1554 від 02.07.2024. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved