Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

23.09.2024 року судом зареєстровано заяву [PERSON] , 1955 р.н., про видачу обмежувального припису, яку мотивовано тим, що заявник є батьком [PERSON] , 1984 р.н. Вони проживають частині будинку, що належить заявнику (18/25 часток) на праві власності за адресою: [ADDRESS] . Інша частка будинку (7/25) належить на праві власності дружині заявника [PERSON] . Проживаючи за однією адресою із [PERSON] , [PERSON] неодноразово систематично вчиняв відносно батька домашнє насильство психологічного, економічного та фізичного характеру. [PERSON] регулярно провокує конфлікти, створює штучні підстави для скандалів, що супроводжується словесними образами, використанням нецензурної лексики, погрозами та постійним приниженням заявника. [PERSON] також вдається до економічного тиску, намагаючись створювати перешкоди в користуванні майном, що належить заявникові на праві власності. Так, 17.03.2024 року [PERSON] спровокував конфлікт, в результаті чого заявник звернувся до правоохоронних органів. Спір виник в зв`язку з користуванням будинком, але конфлікт був вирішений до приїзду працівників поліції. Поліцейським визначено рівень небезпеки вчиненого як низький. 06.06.2024 року [PERSON] звернувся до поліції у зв`язку із конфліктом (вчиненням домашнього насильства психологічного характеру), що вчинив [PERSON] за місцем проживання: кричав на батька, висловлювався нецензурною лайкою, виганяв з будинку, про що відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП. Рівень небезпеки вчиненого [PERSON] визначено як низький. 13.08.2024 року [PERSON] звернувся до поліції у зв`язку із вчиненням [PERSON] домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, а саме: висловлювався нецензурною лайкою та хапав за руки та шию, намагався повалити на землю, виривав з рук телефон, погрожував, був агресивним та неадекватним. 13.08.2024 року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП. Рівень небезпеки визначено як середній та складено терміновий заборонний припис. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2024 № 127/27214/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП і накладене стягнення. З метою захисту свого життя та здоров`я від подальшого насильства з боку [PERSON] заявник просив суд видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] строком на шість місяців: - перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , а саме в частині будинку з господарськими спорудами, що належить [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] в житловому будинку літ. «А»: коридор 1-2, санвузол 1-3, кухня 1-4, кімнати 1-5, 1-11, 1-12, коридор 1-10, сіни літ. «2а», коридори 1-1, 1-9, веранда літ. «а2», веранда І, балкон , погріб літ. «п/А», погріб літ. «п/а», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Е», зливна яма літ. «з/я»; - особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; - вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , будь-яким способом спілкуватись з ним. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що [PERSON] і в подальшому буде вчиняти домашнє насильство, тому просив видати обмежувальний припис на 6 місяців та заборонити йому перебувати в кімнаті 1-5 будинку. Погодився, щоб решта приміщень перебували в користуванні [PERSON] . Також повідомив, що з метою вирішення конфлікту він та дружина [PERSON] мають намір продати даний будинок. Представник заявника [PERSON] підтримала заяву відповідно до обставин що викладені заявником в засіданні і просила видати обмежувальний припис на 6 місяців щодо заборони [PERSON] користуватись кімнатою 1-5. Заінтересована особа [PERSON] не заперечив щодо видачі обмежувального припису та обмеження в користуванні кімнатою 1-5. Зазначив, що між ним і батьком виникають конфлікти з приводу користування житлом, разом з тим, він в будинку зареєстрований і іншого житла не має. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 17.04.2008 року частина будинку, що належить [PERSON] (18/25 часток) складається: в житловому будинку літ. «А»: коридор 1-2, санвузол 1-3, кухня 1-4, кімнати 1-5, 1-11, 1-12, коридор 1-10; в сінях літ. «а» коридор 1-1, коридор 1-9; у веранді «а2»: веранда І, балкон. Загальна площа 119 кв.м., житлова 56,7 кв.м. Погріб літ. «п/А», погріб літ. «п/а», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Е», зливна яма літ. «з/я». Відповідно до свідоцтва про право власності № 2664 від 17.04.2008 року [PERSON] належить 7/25 часток будинку, що складається з: в житловій прибудові «А1» кімнати 1-6, 1-7, в сінях літ. «а1» кухня 1-8. Загальна площа 33,5 кв.м., житлова 24,3 кв.м. Погріб літ. «п/А1», літня кухня літ. «І», балкон, навіс літ. «І1», вбиральня з вигрібною ямою літ. «З». [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки [ADDRESS] . [PERSON] , 1984 р.н., з 31.10.2001 року зареєстрований і постійно проживає в будинку, що належить [PERSON] , [PERSON] . Згідно повідомлення Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 17.09.2024 року, близько 13.24 год. 17.03.2024 року співробітниками сектору протидії домашньому насильству відділу взаємодії з громадами Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було здійснено виїзд на повідомлення про вчинення домашнього насильства за адресою: [ADDRESS] , де було виявлено заявника [PERSON] , який звернувся із заявою про припинення розгляду звернення, оскільки спір виник із сином [PERSON] щодо поділу спільного будинку і конфлікт було вирішено мирним шляхом до приїзду працівників поліції. 06.06.2024 року о 13.52 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 06.06.2024 року о 13.52 год. за адресою: [ADDRESS] , заявник [PERSON] повідомив, що син вчиняє домашнє насильство. В ході опрацювання повідомлення співробітниками ПП у Вінницькій області відносно [PERSON] було складено протокол за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру. 13.08.2024 року об 11.14 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: [ADDRESS] , заявник [PERSON] повідомив, що син вчиняє домашнє насильство. В ході опрацювання повідомлення співробітниками сектору протидії домашньому насильству відділу взаємодії з громадами Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис терміном на 5 діб. Із письмових пояснень, заяв [PERSON] , [PERSON] вбачається, що між ними виник конфлікт з приводу користування та проживання в будинку за адресою: [ADDRESS] . Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2024 року № 127/19786/24 [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП із оголошенням усного зауваження, провадження у справі (подія від 06.06.2024 року) закрито. 13.08.2024 року відносно [PERSON] складено протокол за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП. Рівень небезпеки вчиненого [PERSON] 13.08.2024 року правопорушення оцінено як середній. Згідно припису від 13.08.2024 року серії АА № 458121, [PERSON] на 5 діб, з 12.00 год. 13.08.2024 року до 12.00 год. 18.08.2024 року призначено: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2024 року № 127/27214/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП (подія від 13.08.2024 року) та накладено стягнення у виді штрафу 170 грн, стягнуто судовий збір на користь держави. Судом встановлено, що 13.08.2024 року [PERSON] у [ADDRESS] вчинив відносно батька [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру (ображав нецензурною лайкою, погрожував) та фізичного характеру (хапав за руки, шию та намагався повалити на землю), чим міг зашкодити здоров`ю. Відповідно до пунктів 3, 5-8 ч. 1\~ст. Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У частині другій\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно ч. 3\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Розділом\~IV\~глави\~13 ЦПК України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Пунктом 3 ч. 1\~ст. 350-4 ЦПК України\~визначено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1\~ст. 350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та\~Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 (провадження № 61-21971 св 19) тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Враховуючи наведені обставини і норми закону, оцінюючи ризики у даній справі і вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, ймовірні наслідки від його вчинення, суд вважає доцільним видати відносно [PERSON] обмежувальний припис на термін шість місяців у виді заборони [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] в кімнаті 1-5, площею 19,7 кв.м. в будинку [ADDRESS] .

Outcome: partial