Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

04\~квітня 2024\~року представник\~позивача звернулась\~в інтересах\~ [PERSON] (надалі\~також \~позивач,\~ [PERSON] )до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідачка, [PERSON] ), в якій просила: зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Після отримання інформації від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради про зареєстроване місце проживання відповідачки, суд своєю ухвалою від 09 квітня 2024 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 32). Ухвалою суду від 10 червня 2024 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 90 днів (а.с. 53). Ухвалою суду від 26 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 74). Ухвалою від 30 вересня 2024 року задоволено заяву представника позивача та залишено без розгляду уточнену позовну заяву від 25 вересня 2024 року (а.с. 116-117). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив про необхідність зменшення розміру аліментів, які він сплачує на підставі судового рішення у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я. Зокрема, позивач посилався на те, що відповідно до судового наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2023 року у справі № 542/1563/23 з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також, 16 жовтня 2023 року Новосанжарським районним судом Полтавської області було винесено рішення у справі № 542/1561/23, відповідно до якого вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, починаючи з 18 вересня 2023 року і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він не має можливості сплачувати аліменти, у зв`язку з тим, що за двома судовими рішеннями з нього стягуються аліменти на утримання як дитини, так і дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Зокрема, у позові вказано, що позивач має серйозне захворювання спини, знаходиться у тяжкому стані, потребує матеріальної, фізичної допомоги від близьких, а також великих витрат на лікування, купівлю ліків та продуктів харчування. Зазначено, що стан здоров`я позивача заважає йому заробляти на життя в достатньому обсязі, він багато витрачає на лікування. З огляду на викладене, сплата аліментів у зазначеному розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище. У зв`язку із викладеними обставинами представник позивача звернулась до суду із відповідною позовною заявою про зменшення розміру аліментів, що стягуються із позивача, на утримання дитини. 03 травня 2024 року відповідачкою [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 37-40). В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідачкою вказано на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту погіршення його матеріального стану, також позивачем, на думку відповідачки, не підтверджено факту серйозності його захворювання, тієї обставини, що він перебуває в тяжкому стані і потребує допомоги матеріальної та фізичної від близьких. Надана до суду магнітно-резонансна томографія попереково-крижового відділу хребта не підтверджує наведених позивачем обставин. Вказано, що відповідачка щомісячно витрачає значні кошти на лікування та утримання дитини з огляду на те, що дитина хворіє. Відповідачкою зазначено, що оскільки вона займається вихованням сина та не працює, єдиним її доходом є аліменти, які сплачує позивач та соціальна виплата на дитину. Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався. У судове засідання, призначене на 30 вересня 2024 року позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 80). 30 вересня 2024 року позивач подав до суду заяву, в якій просив уточнену позовну заяву про зменшення розміру аліментів від 25 вересня 2024 року залишити без розгляду, а позовну заяву розглядати без його участі, позов просив задовольнити у повному обсязі (а.с. 113). Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 112). Відповідачка у судове засідання, призначене на 30 вересня 2024 року не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. 30 вересня 2024 року від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідачки [PERSON] , за змістом якої представник просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 114). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви та заперечення проти її задоволення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується\~наданою до\~суду копією\~свідоцтва про\~народження від\~26\~жовтня 2021\~року серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до судового наказу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2023 року у справі № 542/1563/23, провадження № 2-н/542/357/23, (з урахуванням ухвали про виправлення описки), стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 18 вересня 2023 року (а.с. 11). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2023 року у справі № 542/1561/23, провадження № 2/542/360/23, стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, починаючи з 18 вересня 2023 року і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с. 12-14). Вказуючи на погіршення матеріального становища платника аліментів у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та необхідністю здійснення великих витрат на лікування, [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] - з частини усіх видів заробітку щомісячно до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначений обов`язок батьків передбачений і статтею 180 Сімейного кодексу України (надалі також СК України). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до таких висновків. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Отже, погіршення матеріального становища та здоров`я батька може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів. Водночас, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення розміру аліментів, встановлених судовим рішенням. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Аналогічні положення закріплені і в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Тобто, звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, платник аліментів, відповідно до вимог статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, повинен довести те, що після визначення судом відповідного розміру аліментів відбулись зміни в його матеріальному або сімейному стані, погіршився стан його здоров`я чи відбулось поліпшення стану здоров`я одержувача аліментів або існують інші обставини, визначені в Сімейному кодексі України, які свідчать про необхідність зміни розміру аліментів. Аналізуючи надані позивачем аргументи та додані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених статтею 192 СК України. Так, позивач звертаючись до суду із позовом зазначає як підставу для зменшення розміру аліментів погіршення стану його здоров`я та необхідність здійснення значних витрат на лікування. На підтвердження погіршення стану здоров`я позивачем до суду були надані копії таких документів: магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта від 20.11.2023, в якому міститься висновок про наявність ознак остеохондрозу, протрузій, вузлів Шморля, деформуючого спондильозу (а.с. 15), магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта від 03.12.2022, в якому міститься висновок про наявність ознак остеохондрозу, протрузій, вузлів Шморля, деформуючого спондильозу (а.с. 90), консультації лікаря-невролога від 20.05.2024, в якому поставлений діагноз - остеохондроз хребта у дорослих, полісегментарні протрузії МХД, вторинний полірадикулярний с-м, стійка люмбагія та призначене лікування тривалістю до 10 днів із зазначенням лікарський препаратів, необхідних для приймання (а.с. 91), ультразвукового дослідження плечових суглобів від 24.05.2024 (а.с. 92). На підтвердження витрат на лікування позивачем надані копії розрахунку оплати за послугами медичної допомоги № 847997 від 03.12.2022 на загальну суму 1250 грн (а.с. 93), розрахунку за послугою - первинна консультація невропатолога у розмірі 500 грн (а.с. 94). Поряд з цим, суд зазначає, що на підтвердження здійснення фактичної оплати за вказаними розрахунками, жодних підтверджуючих документів не надано. З наданих до суду копій фіскальних чеків від 23.05.2024 (а.с. 95), від 25.05.2024 (а.с. 96, 97) вбачається здійснення витрат на купівлю лікарських препаратів на суму 1287 грн 60 коп. та 544 грн 20 коп., бандажа для плеч на суму 775 грн. Враховуючи надані докази, суд дійшов до висновку, що вони не підтверджують наявність у особи тяжкого стану здоров`я, оскільки жодні медичні документи не містять про це інформації і відповідних лікарських висновків. Більше того, з висновку лікаря невропатолога вбачається, що позивачу призначалось лікування тривалістю не більше 10 днів, що спростовує твердження про необхідність тривалого лікування. Відповідні докази не підтверджують наявність тяжкого стану позивача та не мають висновків про те, що особа потребує сторонньої допомоги. З наданих до суду документів щодо оплати на лікарські засоби, не вбачається, що вони є систематичними, надмірними та такими, що можуть позбавити особу можливості сплачувати аліменти на утримання дитини. Також, надані лікарські документи не містять вказівки про заборону праці для позивача, з огляду на що аргумент [PERSON] про те, що стан здоров`я заважає йому заробляти на життя в достатньому обсязі, не знаходить свого об`єктивного підтвердження. [PERSON] не наведено доказів, що він є непрацездатною особою, у зв`язку з чим він позбавлений можливості працевлаштуватись чи вжити всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини. Таким чином, суд вважає недоведеними матеріалами справи обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог про зменшення розміру аліментів. При цьому, відповідно до судового наказу, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без доведення погіршення майнового становища та погіршення здоров`я позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат у даній справі відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed