Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Шпола Шполянського району Черкаської області, актовий запис №270 від 25 жовтня 2016 року - 3 ( три) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . 23 травня 2012 року за життя [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, яким належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ЧР № 20-01-ПВ63, земельну ділянку площею 1,99 га, яка розташована на території Шполянської міської ради, Шполянського району, Черкаської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповів [PERSON] . Про заповіт позивачка дізналась у 2022 році та звернулась до нотаріуса, який видав їй витяг із Спадкового реєстру, відповідно якого 03.05.2017 після смерті [PERSON] заведене спадкова справа та 16.06.2017, видано свідоцтво про право на спадщину. В березні 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Білоуса В.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус надав роз`яснення, відповідно яких позивачка є такою, що не прийняла спадщину. Позивачка вказала, що нею пропущений строк на прийняття спадщини за заповітом, оскільки вона не проживала зі спадкодавцем на момент смерті, не перебувала зі спадкодавцем у родинних відносинах, не є спадкоємцем за законом, нотаріус не повідомляв про заведення спадкової справи та не викликав її, а тому вона об`єктивно не могла знати про наявність на її ім`я заповіту. 10.05.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Білоуса Василя Пантелеймоновича копію спадкової справи, номер у Спадковому реєстрі :60592667, номер у нотаріуса: 61/2017, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] .. 04.06.2024 судом за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Шполянську міську раду ОТГ на належного - [PERSON] . Відповідно до ухвали суду від 09.07.2024 задоволено клопотання позивачки та витребувано від приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Горбача Володимира Павловича копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , у Спадковому реєстрі: 70473747, номер у нотаріуса: 28/2023. 02.09.2024 судом за клопотанням позивачкм залучено до участі у справі правонаступників відповідачки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник позивачки та позивачка у підготовче судове засідання не з`явились. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її та участі позивачки, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились, про час та місце якого повідомлялись. 04 жовтня 2024 року подали окремі заяви, датовані 03 жовтня 2024 року, про визнання позову та зазначили, що не заперечують проти встановлення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті їх батька [PERSON] та проведення розгляду справи без їх участі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнали позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі у порядку ч.3 ст.200 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 1999 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване по [ADDRESS] ( а.с.10-12). [INFO] в с. Товмач Шполянського району Черкаської області помер [PERSON] , [INFO] , ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 20 жовтня 2022 року Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУМЮ ( м.Київ) ( а.с.14). Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 20-01-ПВ63, виданого 28 квітня 2001 року на підставі рішення Шполянської міської ради народних депутатів від 30 березня 2001 року № П/4, [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,99 га, яка розташована на території Шполянської міської ради , Шполянського району, Черкаської області ( а.с.18). Відповідно копії заповіту від 23 травня 2012 року [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно якого належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 20-01-ПВ63, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 63 від 28 квітня 2001 року, земельну ділянку площею 1,99 га, яка розташована на території Шполянської міської ради , Шполянського району, Черкаської області, що належить йому на підставі рішення Шполянської міської ради народних депутатів від 30 березня 2001 року № П/4, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів [PERSON] , [INFO] ( а.с.15). Вказаний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі 23 травня 2012 року приватним нотаріусом Горбачем В.П. ( Витяг зі Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 70510116 від 03.11.2022 ( а.с. 16). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70510089 від 03.11.2022 та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47595708 від 03.05.2017, після смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON] 03 травня 2017 заведена спадкова справа за номером у нотаріуса 61/2017 ( а.с. 17,46). Із матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що [PERSON] 16 червня 2017 року видане Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок ( зворот а.с.59). Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72008227 від 03.04.2023 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] ( а.с.100). Відповідно матеріалів спадкової справи № 28/2023 спадкоємцями [PERSON] є її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 118-124). На заяву [PERSON] до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Білоуса В.П. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, останній листом від 21.03.2024 № 121/02-14 роз`яснив, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини та роз`яснив право на визначення додаткового строку для прийняття спадщини у судовому порядку ( а.с. 19). Із матеріалів спадкової справи 61/2017 вбачається, що така заведена після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, та не містить інформації про повідомлення позивачки про її відкриття та наявність заповіту на її ім`я. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті ( ч.1 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч.1 ст.1268 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1269ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява подається особисто спадкоємцем. Відповідно до ст.1270ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19. Крім цього, Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини, тощо. Вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно врахувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 21 жовтня 2021 року у справі № 643/13260/19 (провадження № 61-9552св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Зважаючи на обставини справи, те, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, на час відкриття спадщини не проживала зі спадкодавцем, та не перебуває у родинних відносинах із ним, не знала про наявність заповіту, складеного на її користь, що є поважною причиною пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, та довела наявність об`єктивних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, ураховуючи позицію відповідачів, які визнали позов, що згідно положень ч. 4ст. 206ЦПК України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, суд уважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved