Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

24.04.2024 позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позиції позивача. Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення суду було розірвано. Під час спільного проживання у шлюбі в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . З 2010 року позивач з відповідачем разом не проживає та не підтримує взагалі ніяких відносин, з тих пір відповідач не спілкується з дитиною та не цікавиться нею як батько, відповідно з даного часу відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, припинив будь-яке спілкування та відносини з дитиною, яка навіть не знає який вигляд має її батько. Відповідач не займається вихованням та утриманням доньки, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, з часу призначення аліментів на утримання доньки відповідач взагалі їх не сплачує. Так як відповідач як батько не піклується про фізичний та духовний розвиток своєї дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавиться її фізичним та психічним розвитком та тим, як вона проводить своє дозвілля, що негативно впливає на фізичний розвиток доньки, як на складову виховання, тому позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач відзиву на позов не подав. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 29.04.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.06.2024. Витребувано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . 11.06.2024 розгляд справи відкладено на 10.07.2024. 28.06.2024 на адресу суду надійшло рішення органу опіки і піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки. 11.07.2024 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду на 03.10.2024. 03.10.2024 представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану позовну заяву та просила задовольнити її з підстав, викладених в позові. Представник третьої особи органу опіки і піклування (служби у справах дітей) виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві представник [PERSON] просила розгляд справи проводити у її відсутність Відповідно до позовної заяви та відомостей виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Відповідачу направлялись судові документи та повістки за вищевказаною адресою, проте на адресу суду повернулись поштові повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.30-31, 63-64, 78-79). Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Суд за погодженням з позивачем та представником позивача на підстав ч.3 ст.211 ЦПК України, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу у відсутність відповідача та представника третьої особи. Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.02.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10,10 зворот). Як вбачається з копії акті від 14.04.2023 та інформації щодо підтвердження факту фактичного місця проживання, [PERSON] , 2009 року народження, проживає без реєстрації по [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрована [PERSON] (а.с.11-12). Відповідно до копії довідки від 26.03.2024 № 99 [PERSON] навчається в 9-А класі КЗ «Жмеринський ліцей №4» (а.с.13). Згідно довідки КЗ «Жмеринський ліцей № 4» від 26.03.2024 № 20/103 про участь батьків учениці 9-А класу у шкільному житті дитини, станом на 25.03.2024 батько [PERSON] дійсно жодного разу не вийшов на зв`язок з класним керівником дитини та не відвідував батьківські збори і не цікавився шкільним життям та досягненнями дитини. Комунікація щодо питань, пов`язаних з освітнім процесом відбувається з мамою - [PERSON] та бабусею [PERSON] . Батько - [PERSON] контакту із школою не підтримує, з вчителем не спілкується (а.с.14). Згідно відповіді КНП «ЖМЦПМСД» Жмеринської міськради від 28.03.2024 № 353/01-02 на запит адвоката повідомлено, що донька [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря АЗПСМ м. Жмеринка. Згідно висновку крайнього профілактичного огляду від 14.08.2023 дитина соматично здорова. За наданням медичної допомоги та для проходження обов`язкового медичного профілактичного огляду із дитиною зверталася бабуся. Батько дитини [PERSON] , 1978 року народження, до сімейного лікаря для надання дитині медичної допомоги не звертався (а.с.15). Відповідно до довідки Жмеринського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області від 20.03.2024 № 13307, на виконанні в Жмеринському у ВДВС знаходитися виконавчий лист № 205/202, виданий Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області 11.04.2012 про стягнення на її користь аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 500 грн щомісяця, починаючи з 16.01.2012 і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 20.03.2024 становить 58 752,50 грн (а.с.16-19). Згідно постанов Жмеринського міськрайонного ВДВС від 28.02.2023 (ВП № 32302749), у зв`язку зі заборгованістю по сплаті аліментів на відповідача встановлено ряд тимчасових обмежень до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, а саме: у праві полювання; у праві керування транспортними засобами; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічним за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві виїзду за межі України (а.с.20-23) Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [PERSON] самоусунувся від догляду та виховання дитини, порушуючи тим самим ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», свідомо ухиляється від виховання та утримання дитини [PERSON] , [INFO] , а тому позбавлення його батьківських прав є доцільним. Висновок затверджений рішення Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №218 від 20.06.2024 (а.с.67-69). Також, в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка пояснила, що являється матір`ю позивача та відповідно бабусею [PERSON] , яка бачила свого батька [PERSON] за п`ятнадцять років лише на фотокартках. Ні відповідач, ні його батьки не спілкуються з дитиною та не цікавляться її життям протягом п`ятнадцяти років, не підтримують ні морально ні фінансово. Крім того, фізична відсутність батька у житті дитини створює також проблеми у вирішенні юридичних питань. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Мотиви суду. Норми права, які застосовані судом. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд погоджується із висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , оскільки він не виконує своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини [PERSON] , фактично самоусунувся. Тому на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Разом з тим, застосовуючи такий крайній захід як позбавлення батьківських прав, суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Розподіл судових витрат. Зважаючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved