Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання у розмірі частки від його заробітної плати (доходу), щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову та до зміни матеріального та сімейного стану сторін, мотивуючи тим, що позивач є матір`ю [PERSON] , є особою похилого віку, пенсіонером та отримує пенсію за віком у розмірі 4 132 гривні 93 копійки, інших джерел доходів не має, однак дані виплати не достатні позивачу для забезпечення нормального рівня життя, тому позивач потребує матеріальної допомоги для утримання непрацездатної матері з боку повнолітнього сина. 08 серпня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України). Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено статтею 279 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частин першої, третьої статті 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження, виданим Дарницьким відділом РАЦС у місті Києві, [PERSON] народився [INFO] у місті Києві, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження внесено запис за № 2141. У свідоцтві про народження батьком дитини записано - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 15 грудня 2005 року [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (актовий запис № 171). Позивач є особою похилого віку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 Сімейного кодексу України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19). Водночас наявність доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, не свідчить про те, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18, у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №233/4252/18, у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №301/1359/16. Відповідно до статті 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При вирішенні даного спору, суд враховує позицію відповідача, який подав до суду заяву про визнання позову, не заперечує утримувати матір, яка є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги у визначеному позивачем розмірі. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позивач є особою непрацездатного віку, отримує пенсію за віком у розмірі 4 132 гривні 93 копійки щомісячно, через свій похилий вік та стан здоров`я потребує матеріальної допомоги на своє утримання та лікування, у свою чергу, відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи, отримує регулярний дохід, тому має можливість утримувати свою матір та не заперечує забезпечувати матір на достатньому життєвому рівні, тому суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Глава 17 Сімейного кодексу України не містить спеціальної норми, яка визначала б час, з якого присуджуються аліменти на утримання батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, однак із системного аналізу норм сімейного законодавства можна зробити висновок, що аліменти на батьків присуджуються від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд присуджує відповідачу до сплати аліменти на утримання непрацездатної матері починаючи з 25 липня 2024 року та до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Вирішуючи питання розподілу судових витрат з урахуванням вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Держави судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері 1 211 гривень 20 копійок, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів. Враховуючи наведене та

Outcome: approved