Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Керівник Конотопської окружної прокуратури Сумської області Васильківський О.Ю., в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. Позов обґрунтовує тим, що Конотопською окружною прокуратурою, за результатами вивчення питання законності використання землі сільськогосподарського призначення на території Конотопського району Сумської області, виявлено порушення вимог земельного законодавства. Так, згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.09.2014 року за іноземним громадянином [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 5920983200:08:002:0058, площею 4,8349 га, яка знаходиться на території Дяківської сільської ради Буринського району Сумської області. Державна реєстрація права власності на зазначену земельну ділянку здійснена державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №52 від 25.09.2014 року. Вказана земельна ділянка успадкована відповідачем від померлої [INFO] [PERSON] , яка була її власником на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ №040561, виданого 12.09.2001 року Дяківською сільською радою Буринського району Сумської області (правонаступник Буринська міська рада Конотопського району) та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №50. Власником зазначеної земельної ділянки зазначено громадянина російської федерації [PERSON] .. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 21.05.2021, остання передана в користування ТОВ «Білопільська аграрна компанія» строком на 20 років. Відомості про право користування земельною ділянкою внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення 64764666 від 12.09.2022). У той же час, окружною прокуратурою встановлено, що перебування вказаної земельної ділянки у приватній власності громадянина російської федерації [PERSON] порушує вимоги ст.ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.80, 81, 145 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] будучи іноземним громадянином упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 25.09.2014 до цього часу) не відчужив її, тому є підстави для її конфіскації у власність держави. На підставі викладеного просив конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельну ділянку з кадастровим номером 5920983200:08:002:0058, площею 4,8349 га, яка розташована на території Буринської ОТГ Конотопського (колишнього Буринського) району Сумської області, що належить громадянину російської федерації [PERSON] . Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 25.06.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 25.06.2024 року заяву керівника Конотопської окружної прокуратури Василівського О.Ю, який діє в інтересах держави, про забезпечення позову у справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до [PERSON] , третя особа ТОВ «Білопільська аграрна компанія» про конфіскацію земельної ділянки задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку, з кадастровим номером 5920983200:08:002:0058, площею 4,8349 га, яка розташована на території Буринської ОТГ Конотопського району Сумської області. Заборонено [PERSON] , розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання вказаної земельної ділянки. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 22.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Прокурор Буринського відділу Конотопської окружної прокуратури в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному. Представник ГУ Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явився, надали пояснення, де просить розглядати справу без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з`явився, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяву про розгляд справи без його участі не подавав. Третя особа ТОВ «Білопільська аграрна компанія» було належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання представник не з`явився та причини своєї неявки суду не повідомив та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. Оскільки, сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №040561, виданого 12.09.2001 року на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Дяківської сільської Ради народних депутатів від 26.05.2001 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №50, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 4,83 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дяківської сільської ради, що підтверджується копією вказаного державного акту на право приватної власності на землю (а.с.33-35). З копії спадкової справи вбачається, що [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом на все майно померлої [INFO] [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Буринської державної нотаріальної контори Сумської області, на підставі чого 28.09.2004 року була заведена спадкова справа №325/2004. 25.09.2014 року [PERSON] , державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області, що діяв в порядку заміщення нотаріуса Буринської районної державної нотаріальної контори Сумської області, було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом за р. №52 на земельну ділянку розміром 4,8349 га, кадастровий номер: 5920983200:08:002:0058, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дяківської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.52-76). На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину, державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумського районного нотаріального округу сумської області Ковальовою Л.Б., зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,8349 га, кадастровий номер: 5920983200:08:002:0058, яка розташована на території Дяківської сільської ради Буринського району Сумської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17-18). На підставі рішення першої сесії восьмого скликання Буринської міської ради Сумської області Про припинення шляхом реорганізації (приєднання) сільських рад від 22.01.2021 та Додатку 1 до нього Дяківська сільська рада реорганізована шляхом приєднання до Буринської міської ради (а.с.77-79). 21.05.2021\~року між\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«Білопільська аграрна\~компанія» було\~укладено договір\~оренди землі,\~ на\~підставі якого\~ [PERSON] \~передав підприємству\~в оренду\~земельну ділянку. кадастровий\~номер:\~5920983200:08:002:0058, площа 4,8349 га, вид угідь рілля (а.с.130-132). Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області Авраменко М.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64764666 від 12.09.2022 та зареєстровано за ТОВ «Білопільська аграрна компанія» право оренди вищевказаної земельної ділянки на строк 20 років. З копії паспорта громадянина російської федерації серія та номер [NUMBER] , виданого 13.12.2012 відділом УФМС росії по Калінінградській області російська федерація 47 13 428214, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Дяківка Буринського району Сумської області зареєстрований за адресою [ADDRESS] , російська федерація (а.с.57). Установивши порушення вимог земельного законодавства, зокрема невідчуження відповідачем, як іноземним громадянином, протягом року після набуття права власності земельної ділянки керівник Сумської обласної прокуратури звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з проханням повідомити, чи вживатимуться управлінням заходи щодо звернення до суду з позовом про конфіскацію даних земельних ділянок (а.с.45-46). На вказаний лист прокурора було надано повідомлення від 27.12.2023 за №10-18-0.611-3477/2-23 в якому зазначено, що у зв`язку з відсутністю коштів у Головного управління для подання позову щодо конфіскації земельних ділянок, просить вжити заходів щодо представництва інтересів держави в особі Головного управління на підставі ст.23 «Про прокуратуру» (а.с.49-51). Нормативна грошова\~оцінка\~земельної\~ділянки \~кадастровий\~номер:\~5920983200:08:002:0058\~складає\~156584,09\~гривень,\~\~що підтверджується\~витягом\~№НВ-9941401562024\~із\~технічної документації\~з\~нормативної\~грошової оцінки\~земельних\~ділянок\~(а.с.14). Згідно ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до положень ч.3, 4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Згідно ч.3, 4 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 26.05.2020 по справі №912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю. Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 зі змінами та доповненнями, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Згідно з п.п. 42 п.4 вищевказаного Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Відповідно до п.8 вищевказаного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до ч.1 ст.13, ст.14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За приписами ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). Набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава (ч.1 ст.130 ЗК України). Згідно з ч.4 ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Відповідно до вимог п.п.«д», «е» ч.1 ст.140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду, не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку у відповідності до п.«в» ч.1 ст.143 ЗК України здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Згідно з\~ч.ч.1,\~2,\~4\~ст.145\~ЗК\~України\~якщо до\~особи\~переходить\~право власності\~на\~земельну ділянку,\~яка\~за\~цим Кодексом\~не\~може\~перебувати в\~її\~власності,\~ця\~ділянка підлягає\~відчуженню\~її власником\~протягом\~року\~з моменту\~переходу\~такого\~права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 354 ЦК України визначено, що до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи громадянином рф, упродовж року після набуття у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення і по даний час її не відчужив, є підстави для конфіскації належної відповідачу земельної ділянки. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, якою відповідач незаконно володіє, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч.4 ст.81 Земельного кодексу України. Звернення до суду прокурора з даним позовом узгоджується з вимогами частини 3 статті 56\~ЦПК\~України та частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що має наслідком задоволення позову. Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, понесені ним судові витрати у розмірі 2422,40 грн. за сплату судового збору за подачу позову та в розмірі 1211,20 грн. за сплату судового збору за заявою про забезпечення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved