Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

23 серпня 2024 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що він з 02.06.2003 року по 04.08.2023 року працював в АТ «Криворізький залізорудний комбінат» з повним робочим днем. Робота у підземних умовах за тривалий час трудових відносин з відповідачем негативно вплинули на стан його здоров`я, спричинивши виникнення професійного хронічного захворювання, за фактом якого було проведено розслідування. За час роботи на підприємстві відповідача він отримав наступні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 на фоні гриж (протрузія та екструзія) дисків, L4- L5, L5-S1, стенозу хребтового каналу на рівні L5- S1, ретролістезу L5, рецидивуючий перебіг, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язково- тонічним синдромами, парезом розгиначів, переважно правої стопи; стан після оперативного втручання;13.11.2022 радикулоепідуроліз S1 корінця праворуч; 15.11.2022 мікросеквестрнуклеодискектомія L5- S1 праворуч з приводу парамедіанної правобічної кили диску L5- S1 із каудальною міграцією ретролістезу тіла L5. Вібораціна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом з акроангіоспазами кистей, з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), осте артрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), остеоратрозу дрібних суглобів костей. Таким чином через хронічне професійним захворювання було порушено нормальні життєві зв`язки позивача. Тривалий процес лікування позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання позивач відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, що позначається на його душевному та фізичному станах через незворотність негативних змін у його житті. Тому факт моральних страждань є очевидним, які позивачу мають бути відшкодовані внаслідок ушкодження його здоров`я у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства зі створення безпечних умов праці. Враховуючи ступінь втрати професійної працездатності позивача (40%), просив стягнути на користь позивача з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 319500 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. У відзиві представник відповідача, АТ «Криворізький залізорудний комбінат», [PERSON] , не визнаючи заявлені позовні вимоги, вказувала, що робота на підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин. При укладенні з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Відповідач не порушував законодавство про працю відносно позивача, тому у АТ «Криворізький залізорудний комбінат» немає вини в отримані позивачем профзахворювання. Моральні страждання позивача також обумовлені фізичними травмами та захворюваннями, отриманими під час проходження військової служби. Позивачу встановлена з 19.03.2023 року ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного проходженням військової служби. Також матеріали справи, натомість, не містять відомостей стосовно перенесення позивачем моральних страждань, тому посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтверджуються доказами, тому позов у 319500 грн. є необґрунтованим, а розмір заявлених вимог є завищеним. На підставі наведеного просила суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Позивач [PERSON] в позовній заяві просив провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Представник АТ «Криворізький залізорудний комбінат» не заперечував проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на АТ «Криворізький залізорудний комбінат»: з 02.06.2003 р. по 24.10.2003 р. учнем електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання, з 24 травня 2004 року по 4 серпня 2023 року учнем прохідника в підземних умовах, гірником 3 розряду, гірським майстром, гірником очисного забою 3 розряду, гірником очисного забою 4 розряду, звідки позивача було звільнено у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується копією трудової книжки позивача (серія [NUMBER] ). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 травня 2024 року, складеного відносно підприємства АТ "Кривбасзалізрудком",\~встановлено наявність у [PERSON] , стаж роботи якого в умовах впливу шкідливих факторів становив 12 років 2 місяці на підприємстві відповідача, професійного захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 на фоні гриж (протрузія та екструзія) дисків, L4- L5, L5-S1, стенозу хребтового каналу на рівні L5- S1, ретролістезу L5, рецидивуючий перебіг, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язково-тонічним синдромами, парезом розгиначів, переважно правої стопи; стан після оперативного втручання; 13.11.2022 радикулоепідуроліз S1 корінця праворуч; 15.11.2022 мікросеквестрнуклеодискектомія L5- S1 праворуч з приводу парамедіанної правобічної кили диску L5- S1 із каудальною міграцією ретролістезу тіла L5; вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом з акроангіоспазами кистей, з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), остеоратрозу дрібних суглобів костей, що підтверджується медичним висновком від 11 квітня 2024 року ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», із зазначенням виникнення його причин: умови праці характеризувалися тривалим виконанням робіт у незручній позі, тривалість знаходження в якій перевищувало санітарні норми. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди підпадав під вплив рівнів вібрації локальної, що перевищували нормативні показники. Згідно із довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 130160 від 13.08.2024 року вбачається, що [PERSON] було первинно встановлено втрату 40% працездатності (20% радикулопатія, 20% вібраційна хвороба) з 15 липня 2024 року по 1 серпня 2026 року з рекомендацією медикаментозного лікування. У зв`язку із професійним захворюванням [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою-епікриз, виписками з медичних карток стаціонарного хворого, та медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 584 від 11.04.2024 року. Наявність на утриманні позивача дітей, [INFO] та [INFO] , підтверджується відповідно копіями свідоцтв про народження (серія [NUMBER] та серія [NUMBER] ). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі\~ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи, що відшкодування працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, та моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я під час роботи у відповідача, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, то суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок АТ "Кривбасзалізрудком". Отже, суд відкидає посилання представника відповідача на те, що у відповідача відсутня відповідальність за спричинення позивачу профзахворювання, оскільки на підприємстві відповідача не було організовано безпечні умови праці позивача що стало наслідком розвитку у нього професійного захворювання. При цьому наявність вини у даному випадку для відповідальності відповідача за законом не вимагається, оскільки за п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Так судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання зі встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 40% позивачу безумовно заподіяно моральну шкоду. Внаслідок професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє. Тому суд відкидає посилання представника відповідача на те, що позивачем не було доведено завдання йому моральних страждань через спричинене йому професійне захворювання. Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач отримав ІІІ групу інвалідності, яка пов`язана із проходженя ним служби в ЗСУ, оскільки [PERSON] не ставить свою інвалідність, як обставину для проведення йому відшкодування завданої професійним захворюванням моральної шкоди відповідачем. Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України «Про\~судову\~практику\~в справах\~про\~відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди»\~№\~4\~від\~31\~березня\~1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, який [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, його профмаршрут, що стало причиною встановлення професійного захворювання [PERSON] , ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, необхідність позивача у медикаментозному лікуванні, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також відповідальність, яка лежить підприємстві відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу. Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи те, що [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача загалом майже 20 років, з яких 12 років 2 місяці у важких умовах, отримавши внаслідок недосконалості виробництва 40 % стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання при роботі у таких шкідливих умовах, зважаючи на розмір на 1 січня 2024 року мінімальної заробітної плати в сумі 7100 грн., то на переконання суду розмір відшкодування завданої [PERSON] ушкодженням здоров`я моральної шкоди з боку АТ "Кривбасзалізрудком" повинен дорівнювати саме 200 000 грн., що відповідатиме спричиненій відповідачу моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на його здоров`ї та подальшому житті. При цьому судом було враховано, що [PERSON] була встановлена з 19 червня 2023 року третя група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що не впливає, натомість, на визначення розміру моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання позивача. Також суд узяв до уваги, що на утриманні позивача перебувають діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд при цьому зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц. Суд зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю. На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~підлягає стягненню\~в дохід\~держави також\~судовий збір\~в сумі\~2000 грн.

Outcome: partial