Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рахівського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на майно та скасування державної реєстрації на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] проживала в офіційному зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 04 вересня 2010 року по 05 грудня 2023 року. Рішенням Рахівського районного суду від 05 грудня 2023 року шлюб був розірваний. Під час шлюбу позивач спільно із відповідачем нажили майно, яке с нашою спільною власністю. Так, сторони під час шлюбу спільно побудували будинок в [ADDRESS] , який був побудований на місці старого, на земельній ділянці, яка належала [PERSON] . Тобто наявний на даний час будинок в [ADDRESS] , був повністю побудований за час їх шлюбу. Однак 13.06.2022 року, цей будинок був зареєстрований [PERSON] на себе одноособово, про що внесено відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, будівництво проводилося за кошти позивача, які надавала їй мати, а також за кошти [PERSON] , які він отримував від своїх батьків. В період будівництва будинку [PERSON] ніде не працював, тому власних коштів на будівництво не давав, позивач в той час працювала вчителем Видричанської загальноосвітньої школи, і заробітну плату віддавала до сімейного бюджету. Зазначила, що на будівництво будинку більше половини всіх витрачених коштів надала вона. Згідно декларації про готовність до експлуатації від 30.05.2022 року, вартість будинку в [ADDRESS] , складає 1759 000 гривень. Крім того, позивач зазначила, що за кошти, яка надала її мати, був придбаний для їх сім`ї автомобіль «Нісан патрол», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Спочатку один автомобіль марки «Нісан патрол» був куплений в м. Прага в Чеській Республіці 24 вересня 2014 року, за 35000 чеських крон, що по курсу 1,68 грн за 1 чеську крону складає 58800 гривень. Автомобіль був придбаний на ім`я чоловіка [PERSON] . Далі автомобіль був перевезений в Україну і зареєстрований на його ім`я чоловіка. Вказаний автомобіль [PERSON] продав, а за виручені грошів кінці 2021- на початку 2022 року купив у свого батька [PERSON] аналогічний автомобіль «Нісан патрол» коричневого кольору [NUMBER] . Цей автомобіль в даний час знаходиться у володінні [PERSON] , і також придбаний під час шлюбу, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, сума позовних вимог складає суму вартості будинку в [ADDRESS] , та вартість автомобіля «Нісан патрол» державний реєстраційний номер [NUMBER] , тобто суму 1759000 і 58800 гривень, і загальна сума 1817 800 гривень. Позивач також зазначає, що з 05 грудня 2023 року проживає окремо від відповідача, і при цьому він у вказаному будинку в [ADDRESS] , проживає сам, більше інших осіб в будинку не проживають і не зареєстровано, при цьому забороняє їй заходити у будинок, і таким чином перешкоджає у її праві на володіння, користування розпоряджання майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати житловий будинок [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя, скасувати відомості, внесені в державний реєстр речових прав на нерухоме майно на вищевказаний житловий будинок, в якому одноосібним власником будинку вказаний [PERSON] , скасувати реєстрацію транспортного засобу легкового автомобіля марки «Нісан патрол» державний реєстраційний номер [NUMBER] , одноосібним власником якого вказаний [PERSON] та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку та право власності на 1/2 вищезазначеного автомобіля. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 9992, 40 гривень. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, позивачем 15.05.2024 року було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 16.05.2024 року, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили, забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; накладення арешту на автомобіль марки «Ніссан патрол», реєстраційний номер [NUMBER] коричневого кольору; заборони [PERSON] вчиняти перешкоди [PERSON] у перебуванні і проживанні в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, відповідачем 14.06.2024 року було подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи. У судове засідання не з`явилися, разом з тим через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи. В судове засідання не з`явилися, проте через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. Водночас, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, який обґрунтовано наступним. Відповідач дійсно перебував у офіційно зареєстрованому шлюбі з позивачкою з 04.09.2010 року до 05.12.2023 року. Позивачка, [PERSON] у позові зазначає, що під час шлюбу вони спільно побудували житловий будинок, який розміщений у [ADDRESS] , однак вона не має можливості розпоряджатися спільно нажитим майном подружжя, оскільки відповідач реєстрував за собою в цілій частині вказане майно. Об`єктами спільної сумісної власності називає: житловий будинок автомобіль «Нісан патрол», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Разом з тим, позивачкою до позовної заяви не додано жодних належних та допустимих доказів на обставини, які вона посилається у позовній заяві, зокрема доказів того, що житловий будинок побудований за період перебування сторін у шлюбі та за її кошти. Також позивачкою не надано доказів того, та автомобіль «Нісан патрол» державний реєстраційний номер [NUMBER] , був куплений за кошти її матері та зареєстрований за [PERSON] . Копія договору купівлі-продажу, який додала позивачка до матеріалів справи, викладений чеською мовою. Позивачкою не надано належним чином завіреного перекладу вказаного договору, тому такий с неналежним та недопустимим доказом у справі. Більше того позивачкою не надано доказів того, що вказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем. Таким чином, вважає, що позивачкою обрано неефективний спосіб захисту порушеного права. Зазначає, що визнання права власності на частину автомобіля чинним законодавством не передбачено, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до копії рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05.12.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 вересня 2010 року, у виконавчому комітеті Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, актовий запис № 13 від 04.09.2010 року розірвано. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 31 жовтня 2023 року, виданого [PERSON] , у будинку, в якому проводиться обстеження за адресою [ADDRESS] проживають 3 осіб, в тому числі і позивач [PERSON] . Крім того, зазначено, що дружина [PERSON] доступу до будинку не має, зі її слів з 25.10.2023 року за даною адресою не проживає. Донька [PERSON] разом з мамою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №302751122 від 15.06.2022 року, будинок в [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 30.05.2022 року, вартість будинку в [ADDRESS] , складає 1759 000 гривень, об`єкт готовий до експлуатації. Разом з тим, суд не бере до уваги договір купівлі-продажу, який додала позивачка до матеріалів справи, оскільки він викладений чеською мовою, належним чином завіреного перекладу вказаного договору не надано. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується наступними положеннями законодавства. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц та від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. Крім того, суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19) вказано, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року по 05 грудня 2023 року. Крім того, будинок, який розташований в [ADDRESS] , був побудований та зареєстровано право власності на нього під час перебування сторін у шлюбі, тому відповідно вказаний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання житлового будинку [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачем право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону. Згідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав в частині належності права власності на спірне майно. У випадку, якщо заявлено вимогу про поділ майна, то скасування рішення чи запису про проведену державну реєстрацію права не є належним способом захисту прав члена подружжя. У такому випадку державний реєстратор здійснює відповідну реєстраційну дію на підставі рішення суду про поділ майна подружжя та визнання за ними ідеальних часток на майно. Наведені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц, провадження №14-22цс20. Отже, у задоволені позовних вимог в частині скасування відомостей, внесених в державний реєстр речових прав на нерухоме майно на вищевказаний житловий будинок слід відмовити. Щодо визнання права власності за позивачем на 1/2 автомобіля «Нісан патрол», державний реєстраційний номер [NUMBER] , а також скасування реєстрації вищевказаного транспортного засобу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів того, що вказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем. А тому суд відмовляє у задоволені цієї позовної вимоги. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. У відповідності до ч.7 ст.158 ЦПК України, у зв`язку із ухвалення судом рішення про часткове задоволення позову, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 16.05.2024 року (справа №305/1258/24, провадження 2-з/305/25/24) в частині накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS] та заборони [PERSON] вчиняти перешкоди [PERSON] у перебуванні і проживанні у вказаному будинку, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. В свою чергу, заходи забезпечення позову у частині накладення арешту на автомобіль марки «Ніссан патрол», реєстраційний номер [NUMBER] коричневого кольору слід скасувати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із наданих до суду платіжних інструкцій №52, №100 [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 9084 гривень за подання позову та 908,40 гривень за подання заяви про забезпечення позову, а всього сплачено 9992,40 гривень. Оскільки заявлених позовних вимог задоволено половину, то з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 4\~996,20 гривень (9992,40:2). Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення витрат зі сплати судового збору в сумі 4\~996,20 гривень з відповідача. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: partial