Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] та стягнути щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з квітня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 27 квітня 2021 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З вересня 2019 року донька проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , відповідач не бере участі у вихованні доньки. Виховання та утримання доньки потребує значних матеріальних витрат, прибуток позивача є обмеженим і він не має змоги самостійно забезпечувати доньку усім необхідним. Відповідач має постійне місце роботи та заробіток, офіційно працевлаштована у Криворізькому залізорудному комбінаті на посаді сигнальника та має постійний дохід у розмірі 20\~000 грн. Ухвалою суду від 20 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 12 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що неповнолітня донька [PERSON] фактично проживає за місцем реєстрації позивача і відповідач не має жодних заперечень проти проживання дитини з батьком. Між сторонами відсутній спір, відповідач не заперечує проти проживання дитини з батьком, а подання позову до суду обумовлено іншими ніж порушення, оспорювання чи не визнання прав особи обставинами, які можуть бути намагання ухилитись від призову на військову службу під час мобілізації. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась її представник адвокат Артеменко О.В. надала заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просила прийняти рішення з урахуванням відзиву. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривий Ріг ради у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1634 від 25 грудня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 28 травня 2021 року (а.с.4-6). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорту (а.с.9). Згідно акту про фактичне проживання, [PERSON] , [INFO] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно висновку, затвердженого рішенням Виконкому Покровської районної в місті ради від 17 липня 2024 року № 679, батько [PERSON] разом із неповнолітньою донькою [PERSON] , громадянською дружиною [PERSON] та її донькою [PERSON] фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, у квартирі чисто, затишно, у наявності меблі та побутова техніка, які необхідні для повноцінного розвитку та життя. Для дитини виділено окрему кімнату, у якій є окреме місце для сну та відпочинку, гігієнічні засоби, одяг, куточок для навчання та необхідні гаджети. Між батьком та донькою [PERSON] , громадянською дружиною та її донькою повне взаєморозуміння. Мати [PERSON] у своїй пояснювальній записці від 26 червня 2024 року пояснила, що вона бажає, щоб донька [PERSON] проживала з нею, але поважаючи думку дитини, вона не проти мешкання доньки з батьком за адресою: [ADDRESS] (поруч навчальний заклад КГ № 93, лікарня, друзі дитини). [PERSON] є ученицею Криворізької гімназії № 93. Відповідно до письмового пояснення від 26 червня 2024 року неповнолітня [PERSON] повідомила про бажання мешкати разом із батьком, він про неї піклується, між ними взаєморозуміння. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради вважає, що відсутні законні підстави щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою, а питання стягнення аліментів залишити на розсуд суду (а.с.49). Згідно\~ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 статті 150\~СК України\~визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст.151\~СК України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до\~ст.9 Конституції України\~та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог\~ст.8 Закону України Про охорону\~\~дитинства, кожна\~\~дитина\~\~має право\~\~на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть\~\~відповідальність за створення\~\~умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно\~\~до законів України. Відповідно до ч.3\~ст.11 Закону України Про охорону дитинства\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~ст.160\~СК України,\~місце \~проживання дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце\~проживання дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом ч.1-2 ст.161\~СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди що до того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою\~статті 160 СК України\~та положеннями\~статті 29 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц. Відповідно до частини третьої\~статті 160 СК України,\~якщо батьки проживають окремо,\~місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями\~статті 29 ЦК України, зокрема, її частиною другою, відповідно до якої\~фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. За результатами розгляду справи, встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] станом на момент розгляду справи у суді досягла 15 років, у зв`язку із чим, суд не вбачає передбачених законом підстав для визначення судом місця проживання дитини з батьком. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1\~ст.182 СК України\~суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, є гарантією її прав, встановлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч.1\~ст.155 СК України. Згідно ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, зважаючи, що неповнолітня донька [PERSON] проживає разом із батьком, що також не заперечувалось відповідачем, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів, стягнувши щомісяця з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 02 травня 2024 року. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів був звільнений від його сплати. Крім того, враховуючи, що у позові в частині визначення місця проживання дитини було відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: partial