Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

02 липня 2024 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському районі до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що мати [PERSON] , [INFO] та батько [PERSON] , [INFO] не виконують свої батьківські обов`язки відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батьки не беруть участі у вихованні та розвитку дитини, матеріально не забезпечують, життям та здоров`ям дитини не цікавляться. Дитина залишилась без батьківського піклування, матір зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Батько вважає, що малолітня дівчинка не є його рідною біологічною донькою, згідно наданої заяви від 22.12.2022 року чоловік згоден з позбавленням його батьківських прав відносно доньки та просить розглядати справу без його участі. Оскільки дитина знову фактично залишилася без батьківського піклування, відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 06.10.2023 № 1331 малолітню [PERSON] було тимчасово влаштовано в родину родички - [PERSON] , 1966 року народження. По теперішній час місце перебування матері дитини невідоме, жінка не зверталася служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради або органів опіки та піклування з приводу повернення дитини в родину. Громадянка [PERSON] займається соціальним захистом малолітньої дитини: поновила довідку про взяття дівчинки на облік внутрішньо перемішеної особи, переоформила кошти ВПО на дитину, поновила свідоцтво про народження дитини (оскільки мати забрала з собою всі оригінали документів доньки), одягає та утримує малолітню за власний рахунок. У зв`язку з вищевикладеним, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському районі просить суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] . [INFO] . Стягнути з гр. [PERSON] , [INFO] , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися малолітня дитина, аліменти у розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову. Стягнути з гр. [PERSON] , [INFO] , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися малолітня дитина, аліменти, аліменти у розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову. Внести зміни до актового запису про народження дитини у відповідності до рішення суду. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2024 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському районі Шустер О.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки рекомендованим повідомлення. Згідно довідки про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки рекомендованим повідомленням. Згідно довідки про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, 17.07.2024 року надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилась [INFO] від батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №18, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано повторно Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03.11.2023 року. Зазначене підтверджується копією листа Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі №07/32.20-25 від 14.01.2023 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00038088982 від 11.01.2023 року. Згідно інформації комісії «У справах дітей» при Токарівській сільській раді від 27.02.2019 року, яка складена на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, протоколу засідання комісії у справах дітей від 01.03.2019 року, [PERSON] недобросовісно виконує батьківські обов`язки по відношенню до своєї доньки, зловживає алкогольними напоями, умови для проживання дитини не створені. Громадянка [PERSON] , згідно Довідки №2303-5002687260 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи проживала за адресою: [ADDRESS] . 01.04.2023 переїхала до м. Запоріжжя, як ВПО та проживала за адресою: [ADDRESS] . 19.09.2022 року до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулася гр. [PERSON] . 1966 р.н., яка повідомила, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] залишилася без батьківського піклування. Відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 19.09.2022 № 1017 малолітню [PERSON] було тимчасово влаштовано в родину родички - [PERSON] , 1966 року народження. Згідно заяви батька дитини громадянина [PERSON] від 22.12.2022 року чоловік згоден з позбавленням його батьківських прав відносно доньки та просить розглядати справу без його участі. Це факт також підтверджений довідкою про бесіду з гр. [PERSON] спеціалістами територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі від 30.01.2023 року. 13.04.2023 відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 434 наказ про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] 2014 р.н.. було скасовано, у зв`язку з поверненням дитини в родину матері. Родина залишилася на контролі в службі у справах дітей. Згідно листа служби (управління) у справах дітей №08-08/2067 на ім`я начальника Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, після повернення дитини [PERSON] в родину матері, останні знову покинула доньку, поїхавши в невідоме місце. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні зазначила, що наразі місце поживання [PERSON] невідоме. Оскільки дитина фактично залишилася без батьківського піклування, відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 06.10.2023 № 1331 малолітню [PERSON] було тимчасово влаштовано в родину родички - [PERSON] , 1966 р.н. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району Запорізької міської ради №17.01/01-27/522 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] та громадянина [PERSON] , [INFO] , з метою захисту прав малолітньої доньки, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Як вбачається з висновку по теперішній час місце перебування матері дитини невідоме, жінка не зверталася служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради або органів опіки та піклування з приводу повернення дитини в родину. Гр. [PERSON] займається соціальним захистом малолітньої дитини: поновила довідку про взяття дівчинки на облік внутрішньо перемішеної особи, переоформила кошти ВПО на дитину, поновила свідоцтво про народження дитини (оскільки мати забрала з собою всі оригінали документів доньки), одягає та утримує малолітню за власний рахунок. Станом на 24.06.2024 року батьки з питання повернення дитини в родину до органу опіки та піклування не звертались, батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої дитини не виконують. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 27 Конвеції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року передбачає, що батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 , п. 2 ст.6 Конвенції про права дитини про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом. Статтею 157 СК України передбачено обов`язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини [PERSON] , [INFO] , дитиною не цікавляться, не надають матеріального утримання, участь у вихованні дитини не приймають, хоча таких перешкод їм ніхто не чинив. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, дають суду підстави вважати, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, своєю винною поведінкою ухиляється від встановленого ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язку щодо виховання своїх дітей, піклування про їхнє здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідачів [PERSON] , [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському районі до [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. . У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Суд вважає, що відповідачі, незважаючи на позбавлення їх батьківських прав, зобов`язана утримувати свою дитину до досягнення ними повноліття, у зв`язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини за рішенням суду. Виходячи з принципу розумності та справедливості, з метою дотримання прав дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись малолітня дитина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 02.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів відповідає інтересам дітей та необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їх розвитку, не поставить в скрутне матеріальне становище відповідачку, відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при зверненні до суду з заявою про захист прав малолітньої дитини, зокрема за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, судовий збір позивачем не сплачувався, то суд з урахуванням ст.141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий бір» вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. з кожного. Відповідно до ст.ст. 15, 18, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1, 10,223, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial