Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

27.05.2024 позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позиції позивача. Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення суду від 23.04.2019 було розірвано. Під час спільного проживання у шлюбі у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . З червня 2022 року син проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні. Матір, [PERSON] з січня 2022 року не проживає разом з дитиною та повністю усунулась від виховання та утримання сина, проживає з іншим чоловіком однією сім`єю. З червня 2022 року відповідач припинила будь-яке спілкування та відносини з сином, проживає окремо від дитини. З того часу вона не підтримує відносин з сином [PERSON] , не займається його вихованням та утриманням, тобто фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. В заяві, посвідченої приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу відповідач [PERSON] не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач взагалі не контактує з дитиною, не займається його вихованням та утриманням, не цікавиться його психічним та фізичним розвитком, не виявляє щодо дитини батьківського піклування та не проявляє до нього жодної зацікавленості, а навпаки ухиляється від виконання батьківських обов`язків по його вихованню. Більш того, відповідач не відвідувала сина ні у школі ні вдома, не має контакту з дитиною навіть в телефонному режимі, не вітає його з днем народження та іншими святами, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не створює умов для отримання сином освіти, хоча є фізично здоровою людиною. Так як відповідач як матір не піклується про фізичний та духовний розвиток сина [PERSON] , не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним в повному обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавиться його психічним та фізичним розвитком, а тому позивач вважає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач відзиву на позов не подав. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 29.05.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 08.07.2024. Витребувано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] 28.06.2024 надійшло рішення та висновок служби у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина. 08.07.2024 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду на 24.09.2024. 24.09.2024 представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник третьої особи служби у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився. Головний спеціаліст служби у справах дітей [PERSON] у заздалегідь поданій заяві просила розгляд справи проводити без її участі. При прийнятті рішення покладалась на розсуд суду. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомив. Однак заздалегідь подала заяву про те, що позов визнає, просила розгляд справи провести у її відсутність. Суд на підстав ч. 3 ст.211 ЦПК України, розглянув справу у відсутність відповідача та представника третьої особи. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.04.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з копії нотаріально посвідченої заяви від 22.05.2024 [PERSON] не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до копії довідки квартального комітету «Петрівка» від 23.05.2024 №129 [PERSON] проживає з дитиною [PERSON] , який перебуває на його утриманні. Матір дитини [PERSON] не проживає з дитиною з 2022 року (а.с.10). Згідно копії психолого - педагогічної характеристики КЗ «Жмеринський ліцей №3» учня 3-А класу [PERSON] , [INFO] , від 22.05.2024 №170, дитина [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , проявляє інтерес до предметів гуманітарного циклу, виявляє здібності до вивчення природи, відкритий до спілкування та впевнений в собі. Стан його здоров`я задовільний. За медичними показниками фізичний розвиток відповідає нормі. З вересня 2022 року тільки батько дитини [PERSON] цікавиться навчанням сина [PERSON] , допомагає йому в опануванні програмового матеріалу, дитина забезпечена необхідним канцелярським приладдям. Батько готовий до діалогу із педагогом щодо виховання і розвитку дитини (а.с.11). Відповідно до копії листа КНП «Жмеринський МЦ ПМСД» від 23.05.2024 №574/01-02 дитина [PERSON] , [INFO] , соматично здорова, на диспансерному обліку не перебуває. З 05.02.2024 на прийом із хворою дитиною звертався батько [PERSON] , мати [PERSON] з дитиною за допомогою не зверталась, здоров`ям дитини не цікавилась (а.с.12). Згідно висновку служби у справах дітей Жмеринської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її дитини [PERSON] , встановлено що [PERSON] самоусунулася від догляду та виховання дитини, порушуючи тим самим ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», свідомо ухиляється від виховання та утримання дитини [PERSON] , [INFO] , а тому позбавлення її батьківських прав є доцільним. Висновок затверджений рішення Виконавчого комітету Жмеринської міської ради №222 від 20.06.2024 (а.с.21-23). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Мотиви суду. Норми права, які застосовані судом. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Згідно з ст. 8Закону України «Про охорону дитинства» rожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд погоджується із висновком служби у справах дітей Жмеринської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , оскільки вона не виконує своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини [PERSON] , [INFO] , фактично самоусунулась. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що відповідач позов визнала, суд приходить до висновку, що нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо сина є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, застосовуючи такий крайній захід як позбавлення батьківських прав, суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Розподіл судових витрат. Судові витрати слід залишити за позивачем як він того просив. На підставі викладеного,

Outcome: approved