Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначала, що [INFO] , померла її мати, [PERSON] . Спадщину прийняла шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 22 січня 2024 року звернулась до державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори Лебедченко А.Д. з питанням порядку оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] . Нотаріус і роз`яснила, що відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на1 час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Так як такі документи в мене відсутні, я змушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем з метою оформлення та видачі мені свідоцтва про право на спадщину. Вказано, що з жовтня 2022 року вона почала проживати разом з матір`ю, яка потребувала постійного догляду, за адресою: [ADDRESS] , але з огляду на певну сукупність об`єктивних причин прописана була і залишилась до теперішнього часу за адресою: [ADDRESS] . Просила суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у будинку [ADDRESS] з жовтня 2022 року і до часу відкриття спадщини [INFO] . Ухвалою судді від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження в судовому засіданні. У судове засідання, представник заявника, адвокат Васильченко З.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала та просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступне. Як визначено в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що [INFO] , померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, серія [NUMBER] . Заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Грузьківською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, де в графі «мати» зазначено « [PERSON] ». Перехід прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданим [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Згідно заповіту посвідченого секретарем Грузьківської сільської ради від 17 лютого 2016 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно якого земельні частки (пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державних актів КР №202753 та КР №203260, що розташовані на території Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області заповіла дочці [PERSON] , 1972 р.н. 22 січня 2024 року заявник звернулась до державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори Лебедченко А.Д. з питанням порядку оформлення спадщини після смерті матері, [PERSON] . Нотаріус надала роз`яснення, відповідно якого запропонувала звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, після смерті матері. Зазначила, що з наданих спадкоємцем документів вбачається, що [PERSON] , було пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, не надано заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Кропивницького району, Кіровоградської області 21 листопада 2023 року №674а, вбачається, що померла [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - один. Як вбачається з листа завідувача Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини не подавалось, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Відповідно спадкова справа не заводилась. Згідно довідки старости с. Грузьке Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] , з 26 листопада 1966 року і до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . На момент смерті разом з нею проживала без реєстрації дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1268 ЦК України заявниця є такою, що прийняла спадщину, оскільки заяву про відмову від спадщини вона не подавала. Факт проживання заявника разом зі своєю матір`ю на момент смерті останньої доводиться показами свідка [PERSON] , а також свідоцтвом про народження заявника, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про смерть, довідкою старости с. Грузьке Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті заявниці необхідно в подальшому для реалізації її спадкових прав. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога встановити юридичний факт про те, що заявник постійно проживала зі спадкодавцем - своєю матір`ю на момент її смерті, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з роз`ясненнями викладеними у п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Але, це положення закону треба сприймати у контексті статусу спадкоємця у певні проміжки часу, оскільки редакція даної норми має широкий зміст. Якщо особи не можуть довести свої права на спадщину, то відповідні факти, з якими пов`язується виникнення права на спадкування, встановлюються судом. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 2 та 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями вищезазначеного закону не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Суд, оцінюючи надані заявником докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування факту постійного проживання заявниці разом з її матір`ю, яка померла [INFO] , у будинку [ADDRESS] з жовтня 2022 року і до часу відкриття спадщини [INFO] . Таким чином, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved