Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що шлюб між сторонами було зареєстровано 17 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З 01 квітня 2022 року шлюбні відносини були припинені з причини різних поглядів на життя, в результаті чого втратили почуття кохання. Тобто, на даний час кожен живе своїм життям та поновлювати спільне проживання не бажають. Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. В призначене судове засіданні позивач не прибув, від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.123). Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала (а.с.122). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливим. Відповідно до ч.2 та ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 17 липня 2010 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). З 01 квітня 2022 року шлюбні відносини між сторонами по справі були припинені з причини різних поглядів на життя, в результаті чого втратили почуття кохання. Тобто, на даний час, кожен із сторін живе своїм життям та поновлювати спільне проживання не бажає. Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Оскільки сторони не виявили бажання примиритись, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved