Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку, площею 3,7820 га, розташовану на території Богодухівської міської ради Харківської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право на земельну ділянку серії ЯБ № 997453. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 3,7820 га, розташована на території Богодухівської міської ради Харківської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право на земельну ділянку серії ЯБ № 997453. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. У серпні 2023 року позивач звернулась до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки неможливо встановити коло спадкоємців. На теперішній час позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно, в нотаріальному порядку воно не визнається, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Представник позивача адвокат Пономаренко П.О. подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без участі позивача та її представника. Позов просив задовольнити. Представник відповідача Богодухівської міської ради Харківської області подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи покладався на розсуд суду, відзив на позов не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Судом встановлено, що [INFO] у смт. Троїцько-Печорськ Троїцько-Печорського району Республіки Комі Російської Федерації померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.8/. Після смерті матері позивачки залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,7620 га, розташованої на території Богодухівської міської ради Харківської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 997463 від 16.05.2007 /а.с.7/. Спадкування в Україні регулюється\~ЦК України, а за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми\~Закону України «Про міжнародне приватне право». В силу положень\~статті 1216 ЦК України\~спадкування\~це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. У\~статті 1223 ЦК України\~передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. З досліджених письмових доказів слідує, що за життя [PERSON] заповіт не складала, отже, спадкування на належне спадкодавцю майно здійснюється за законом. Статтею 1258 ЦК України\~визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. За змістом ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 2\~ст. 1274 ЦК України\~спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Ч. 2\~ст. 1268 ЦК України\~передбачено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до п. 3.14 глави 10 розділу ІІ Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємиць не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої відмовитися. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до\~матеріалів спадкової\~справи,\~заведеної до\~майна померлої\~ [PERSON] ,\~23.02.2007\~позивач [PERSON] \~подала до\~нотаріальної контори\~заяву про\~прийняття спадщини\~після смерті\~матері у\~встановлений законом\~строк для\~прийняття спадщини /а.с.38-56/. Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи, спадкоємцем першої черги за законом є чоловік спадкодавиці, громадянин Републіки Комі [PERSON] , який вімовився від спадщини, яка складається з частини приватного будинку, на користь [PERSON] , що підтведжується копією заяви від 01.10.2007 /а.с.29/. Вказаний факт також встановлено рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20.11.2007 /а.с.26-27/. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до Дергачівської нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у зв`язку із неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яка на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.55/. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі\~Закону України «Про міжнародне приватне право». Слід зазначити, що іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо). За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення\~Закону України «Про міжнародне приватне право». Стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~встановлює, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні,\~правом України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 № 398/1796/20 спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні; подання заяви про прийняття спадщини за законодавством Російської Федерації не звільняє спадкоємця від подання заяви про спадкування за місцем знаходження нерухомого майна, як це передбачено\~ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~та\~ст. 1269 ЦК України; якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця. Таким чином для прийняття у спадщину нерухомого майна, що належало спадкодавцю, який помер на території іншої країни, спадкоємцю необхідно подати відповідну заяву за місцем знаходження нерухомого майна, тобто в Україні та за законодавством місцезнаходження цього майна - законодавством України. Суд встановив, що після смерті [PERSON] позивач, яка є її донькою, впродовж визначеного законом строку для прийняття спадщини звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги, згідно\~зі ст. 1261 ЦК України. У матеріалах справи відсутні докази того, що інший спадкоємець [PERSON] звертався до нотаріального органу на території України із заявою про прийняття у спадщину спірного нерухомого майна у передбачений законом України строк, а тому вважається таким, що не прийняв її. Отже єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка знаходиться на території України, є [PERSON] . Частиною першою\~статті 1296 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23\~постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку, позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак після смерті матері не може оформити спадщину, яка знаходиться на території України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved