Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться вказана справа. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/8002/18 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Спільний син сторін проживає спільно з матір`ю. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2020 року у справі № 381/475/20 було вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 20.02.2020 року. Батько дитини сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі частини від його заробітку (доходу), що приблизно складає 2500,00 грн., однак даних коштів не вистачає, оскільки дитина потребує більше коштів на його утримання. Позивач вказує, що їх спільна з відповідачем дитина є дитиною з інвалідністю, хронічне психічне захворювання, що підтверджується медичним висновком № 563 про дитину інваліда віком до 16-18 років від 20.10.2022 року дитині встановлено підгрупу «А» терміном до 26.12.2030 року. Відповідно до Консультаційного висновку спеціаліста від 22.09.2022 року [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз дитячий аутизм з когнітивною недостатністю рівня помірної розумової відсталості, загальне недорозвинення мовлення І-ІІ рівня. Отже, за станом здоров`я дитина потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з тим, що дитина фактично не здатна до самообслуговування. Батько дитини є здоровим та працездатним, отримує дохід, а тому має можливість сплачувати більшу суму коштів на утримання дитини з інвалідністю у твердій грошовій суму у розмірі 5000,00 грн. На підставі вище наведеного, позивач просила суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму у розмірі по 5000,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. 11.04.2024 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.06.2024 року представник відповідача через канцелярію суду зареєструвала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що відповідач у задоволенні позову заперечує. 02.07.2024 року позивач через канцелярію суду зареєструвала відповідь на відзив на позовну заяву, у якій вказала, що проти заперечень відповідача у відзиві заперечує та просить позов задовольнити. 25.09.2024 року позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. 25.09.2024 року відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд у задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/8002/18 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Спільний син сторін проживає спільно з матір`ю. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2020 року у справі № 381/475/20 було вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 20.02.2020 року. Згідно наказу №72-к/тр від 21.05.2024 року відповідача прийнято на роботу до Відділу логістики Київського відділення Північного регіону Департаменту продажу з окладом 8555,00 гривень. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру та способу розміру аліментів позивач посилається на те, що на даний час сума аліментів не покриває витрат, пов`язаних з нормальним та гармонійним розвитком і вихованням дитини, а також у збільшенні потреб з лікуванням. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, аналізуючи зазначену статтю бачимо, що у випадку коли розмір аліментів було визначено судовим рішенням, то для його зміни потрібно перевірити, чи змінились обставини з моменту ухвалення відповідного рішення, тобто чи дотримано вимоги ст. 192 СК України, а саме чи відбулась зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів чи їх отримувача тощо, чи ці обставини вже існували на момент ухвалення попереднього рішення та вже були враховані судом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Подаючи даний позов, позивачкою не було аргументовано, що ж саме змінилось з 27.04.2020 року, тобто з часу ухвалення Фастівським міськрайонним судом Київської області рішення у справі № 381/475/20 про стягнення аліментів з відповідача: які зміни матеріального чи сімейного стану, в чому саме полягає збільшення витрат на утримання дитини. Позивачкою не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України. Зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Пред`являючи позов позивачка мала на увазі саме збільшення розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення. Право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивачку від обов`язку діяти у межах, наданих їй актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивачка розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд (ч. 1 ст. 12, ст. ст. 13, 14, ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України). Позиція позивача щодо абсолютизації права на відповідне звернення до суду, яка зводиться до необхідності по суті автоматичного задоволення вимоги в разі її пред`явлення, без врахування факту виникнення спору про право та змагального цивільного процесу, без з`ясування та доказування відповідних обставин у контексті спірного питання, помилкова. Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з частки від заробітної плати (доходу) платника позивачці на стягнення у твердій грошовій сумі належало доводити передусім наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України. Доказів про погіршення майнового стану позивачки із часу ухвалення рішення, як і доказів на підтвердження недостатності розміру витрат на дитину позивачка не надала. В свою чергу, відповідач надав суду докази на підтвердження доходу, який є мінімального розміру. Отже, матеріали справи не містять доказів зміни майнового стану відповідача в сторону покращення після ухвалення рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2020 року. Водночас судом і не встановлено погіршення матеріального становища позивача, яка хоч і не працює. На підставі ч. 1 ст. 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ч. 3 ст. 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а в задоволенні позову відмовлено, відтак судові витрати судом не розподіляються. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed