Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, що мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельні ділянки площами 0,2500 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0086, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в [ADDRESS] , та 0,5477 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0087, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Криниця Ніжинського району Чернігівської області. Зазначені земельні ділянки на підставі державного акта серії ІV-ЧН № 011541 належали [PERSON] , який помер [INFO] , та були фактично успадковані [PERSON] після його смерті. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] п`ятої черги за законом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки площами 0,2500 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0086, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в [ADDRESS] , та 0,5477 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0087, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Криниця Ніжинського району Чернігівської області, на його ім`я 26 вересня 2000 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 011541, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила, його дружина [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10; 18). Таким чином, [PERSON] у спадкувала після смерті [PERSON] належні йому на підставі державного акта серії ІV-ЧН № 011541 земельні ділянки. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, спадщину після її смерті прийняв [PERSON] , як спадкоємець п`ятої черги за законом, на ім`я якого нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на інше спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 75/2015 до майна померлої [PERSON] . Таким чином, [PERSON] успадкува після смерті [PERSON] земельні діляни, які на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 011541 належали [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначені спадкові земельні ділянки в зв`язку із тим, що державний акт серії ІV-ЧН № 011541 виготовлений у порушення вимог чинного на той час законодавства, а саме: державний акт був виданий 26 вересня 2000 року, а рішення № 58 виконкому Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на підставі якого [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки, прийнято 10 жовтня 2000 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19; 44). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved