Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Представник позивача Рудницький Ю.І., який діє на підставі Довіреності №13366 від 26.12.2023 (строк дії до 31.12.2024) звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №CL-309812 від 22.04.2021 у сумі 283 176,64 гривень, яка виникла станом на 16.01.2024. Позов обґрунтовує тим, що 22.04.2021 між [PERSON] та АТ «Кредобанк» було укладено Кредитний договір №309812, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 235\~000,00грн., строком на 36 місяців, зі сплатою 29,99% річних за користування кредитом. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідач всупереч умовам кредитного договору, взяті на себе договірні зобов`язання виконував неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом у сумі 283\~176,64 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача разом зі сплаченим судовим збором у сумі 4\~247,65 гривень. На підставі Розпорядження Верховного Суду № 29/0/9-22 від 10.05.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», розгляд справ, які відносяться до територіальної підсудності Оріхівського районного суду Запорізької області здійснюється Шевченківським районним судом м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 19.03.2024 матеріали вказаної справи направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024, матеріали вказаної справи надійшли в провадження судді Звєздовій Н.С. Ухвалою суду від 24.05.2024 прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем відзив на позов подано не було. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, згідно ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи без його участі, відзив та заперечення не надав. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до та частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~ що з метою отримання кредитних коштів [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Кредобанк», у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №CL-309812 від 21.04.2021 на отримання готівкового кредиту. 22.04.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CL-309812 (далі - Договір), відповідно до п.1 якого, банк зобов`язався надати у власність позичальника грошові кошти (кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Згідно з п.2.1 та п.2 3 Договору, сума кредиту становить 235 00,00 грн. Строк кредитування становить 36 місяців терміном до 129.04.2024. Відповідно до п.4.1 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 29,99% річних. В п.6.1 Договору, передбачений обов`язок позичальника повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 36 щомісячних платежів по 10\~032,00грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 36 місяців з дати укладання кредитного договору (п.6.2 кредитного договору). Пунктом 3.3 Договору передбачено право банку відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування позичальника у випадку прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до п.6.9 Договору, банк у випадках, передбачених п.3.3 кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.6.10 кредитного договору). Кредит [PERSON] надавався за згоди його дружини [PERSON] . (а.с. 11-13, 15, 22), Орім Кредитного договору, 22.04.2021 відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому повністю відображено дані щодо суми кредиту, строку його повернення та відсоткової ставки за користування ним. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується долученими до позову копіями меморіальних ордерів (а.с. 32-34): №21629736 від 22.04.2021 на суму 30\~512,50 грн. №21629734 від 22.04.2021 на суму 41\~551,59грн. №21629716 від 22.04.2021 на суму 162\~936,01грн. Відповідачем вимоги Кредитного договору №CL-309812 від 22.04.2021 виконувалися не належним чином, у зв`язку з чим, відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості, станом на 16.01.2024 виникла заборгованість у сумі 283\~176,64 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 184\~415,05 грн.; заборгованість за відсотками 98\~761,58 грн.; заборгованість за комісіями 0,00 грн. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідачки це баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). До того ж, відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Позивачем надано Виписки по рахунку відповідача, відкритому в АТ «Кредобанк», відповідно до яких, відповідачу дійсно було надані кредитні кошти, у зазначеному в Кредитного договорі розмірі, а також активне користування вказаним коштами.(а.с. 35-48, зворот) Чинного законодавства та умов кредитного договору, Банком 25.10.2023 на адресу [PERSON] було направлено Досудову вимогу №17102023-П8-5564 від 17.10.2023.(а.с.26) З пояснень Банку, не спростованих відповідачем, Досудова вимога залишилася не виконаною зі сторони останнього, у зв`язку з чим Банк вимушений був звернутись з вказаним позовом до суду. Докази погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором у справі відсутні. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання абовиконаннязпорушеннямумов,визначенихзмістомзобов`язання(неналежневиконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової часини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Всупереч наведеним нормам закону та умовам укладеного між сторонами договору відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Відповідачем не спростовано наявність заборгованості у вказаній у позові сумі, а також не надано контррозрахунку такої заборгованості, отже, вимоги позивача про стягнення заборгованість за тілом кредиту та відсотками належить задовольнити. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4\~247,65 гривень.

Outcome: approved