Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

I.\~Позиції\~сторін та\~учасників справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 133047 грн 61 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2684 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.11.2021 між сторонами укладено договір кредиту та страхування №Е09.00613.009046012. Згідно вказаного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 67950 грн, зі сплатою 60% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно наведеного кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 05.09.2022. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 30.11.2023 становить 133047 грн 61 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, у тому числі проценти за кредитним договором, позивач просить заявлені вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08.02.2024 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», адвокатом Гордою В.В., який діє в інтересах [PERSON] , подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача, вказує, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Вказує, дійсно між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту та страхуванню № Е09.00613.009046012 від 29.11.2021 року. За умовами договору позивач надавав відповідачу кредит у сумі 67 950 грн 00 коп. з процентною ставкою 60 % річних, на 36 місяців. Відповідно до п.6 договору строк його дії до 29.11.2024 року. Відповідач стверджує, що він проводив оплату кредиту щомісяця, але не завжди у повній мірі. У такому випадку у відповідача є строк для погашення кредиту та процентів по ньому до 29.11.2024. Окрім того, відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості. Одночасно представник відповідача вказує, що [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою від 23.01.2024 №59. 23.02.2024 [PERSON] , яка діє в інтересах АТ «Ідея Банк», подано відповідь на відзив. Представник позивача стверджує, що сума заборгованості у розмірі 133047 грн 61 коп., що зазначена до стягнення утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Остання вказує, що відповідно до додатку № 1 до кредитного договору «Графік щомісячних платежів» позичальник зобов`язаний був здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтентними платежами у розмірі 4125 грн 00 коп. у період з 02.01.2022 по 02.11.2024 та 4088 грн 30 коп. 29.11.2024. Всупереч наведеному, відповідачем було здійснено платежі за кредитним договором 10.01.2022 у сумі 4326 грн 71 коп.; 01.02.2022 у сумі 4300 грн 00 коп.; 05.09.2022 у сумі 100 грн 00 коп., тобто оплата заборгованості здійснювалася [PERSON] з порушенням договірних зобов`язань взятих на себе. Таким чином, представник позивача вказує, що проценти за користування кредитом нараховувались на залишок несплаченого тіла кредиту (згідно з п. 9.14 ДКБОФО), тобто на більшу суму заборгованості, що залишалася несплаченою у зв`язку з порушенням позичальником графіку щомісячних платежів. Окрім того, позичальнику у зв`язку з порушенням термінів оплати нараховувались проценти на прострочену заборгованість по кредиту, які у загальній сумі становлять 4425 грн 55 коп. 29.02.2024 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення на суму 2000 грн 00 коп., яку було сплачено [PERSON] на погашення кредитної заборгованості. 18.03.2024 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», адвокатом Гордою В.В. подано письмові заперечення. Представник відповідача вказує, що відповідач отримав від позивача кошти в розмірі 67\~950 грн. 00 коп., з яких 61\~326 грн 71 коп. це основний кредит, а 6\~623 грн 29 коп. це страхова сума. Страховий внесок відповідач оплатив відразу. Потім відповідач проводив оплату кредиту. Тобто відповідачу не зрозуміло як у позивача сформувалась сума боргу в розмірі 66\~469 грн 72 коп. Але і при такому боргу незрозуміло як утворилась заборгованість по відсотках у розмірі 66\~577 грн 89 коп. Представник відповідача наголошує, що навіть якщо припустити, що борг 66\~469 грн 72 коп. по ставці 60%, то 66\~469грн 72 коп. х 60% = 39\~881 грн 83 коп. Тоді загальний борг повинен складати 106\~351 грн 55 коп., а не 133047 грн 61 коп. Таким чином, відповідач не погоджується з сумою заявлених позовних вимог. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2024, позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 2000 грн. за кредитним договором №E09.00613.009046012 від 29.11.2021 залишено без розгляду. 25.04.2024 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення на суму 15000 грн 00 коп., яку було сплачено [PERSON] на погашення кредитної заборгованості. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.05.2024, позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 15000 грн. за кредитним договором №E09.00613.009046012 від 29.11.2021 залишено без розгляду. 03.06.2024 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії мирової угоди від 21.05. 2024 укладеної між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] 26.07.2024 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення на суму 18000 грн 00 коп., яку було сплачено [PERSON] на погашення кредитної заборгованості. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.09.2024 за результатами розгляду відповідного клопотання, позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 18000 грн. за кредитним договором №E09.00613.009046012 від 29.11.2021 залишено без розгляду. 18.09.2024 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення на суму 20000 грн 00 коп., яку було сплачено [PERSON] на погашення кредитної заборгованості. Також, адвокат Горда В.В., який діє в інтересах [PERSON] , просив суд врахувати п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідачем було сплачено заборгованість по основному боргу. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до\~ст.128 ЦПК України. Відповідно до прохальної частини позовної заяви представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, просив відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві та письмових запереченнях. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. II.\~Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~\~ Судом встановлено, що 29.11.2021 між сторонами укладено договір кредиту та страхування №Е09.00613.009046012. Згідно даного кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 67950 грн 00 коп., зі сплатою 60% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатив нараховані відсотки і комісію, а також інші платежі за кредитним договором. Під час судового розгляду, [PERSON] здійснювалось перерахування коштів на погашення кредитної заборгованості за договором кредиту та страхування №E09.00613.009046012 від 29.11.2021, у зв`язку з чим позивачем були подані клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду. Так, згідно з довідки-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Е09.00613.009046012 від 29.11.2021, заборгованість останнього станом на 31.07.2024 становить 98047 грн 61 коп. та складається з: простроченого основного боргу 55861 грн 50 коп.; прострочених процентів 42186 грн 11 коп. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та детальним розрахунком по договору кредиту та страхування №Е09.00613.009046012 від 29.11.2021 станом на 30.11.2023. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.10.2023 на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст.526,\~530 ЦК України,\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із\~ст.611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із\~ст.599 ЦК України,\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, під час укладення кредитного договору відповідач ознайомився з текстом та змістом договору в цілому, у тому числі з паспортом споживчого кредиту, погодився з такими умовами, проставивши на них свої особисті підписи. Наведене свідчить про те, що банком була надана інформація відповідачу, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до вимог частини третьої\~статті 9 ЗУ «Про споживче кредитування». Також, позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та про орієнтовну загальну вартість кредиту саме за підписаним ним кредитним договором. Матеріали справи не містять підтверджуючих документів, що відповідач звертався до АТ «Ідея Банк» з вимогою надати роз`яснення щодо незрозумілості умов кредитного договору. У свою чергу, під час розгляду справи не встановлено підстав ставити під сумнів надані банком фінансові документи, а також відображені у них дані, які використані під час проведення відповідних розрахунків. Матеріали справи містять виписку по рахунку, яка відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинним бухгалтерським документом та підтверджує видачу відповідачу кредиту, а також усі погашення по кредиту та їх зарахування. Таким чином, судом відхиляються доводи представника відповідача щодо невідповідності розрахунку заборгованості. Судом встановлено, що відповідачем було здійснено платежі за кредитним договором 10.01.2022 у сумі 4326 грн 71 коп.; 01.02.2022 у сумі 4300 грн 00 коп.; 05.09.2022 у сумі 100 грн 00 коп., тобто оплата заборгованості здійснювалася [PERSON] з порушенням умов договору, оскільки такі платежі сплачувалися з порушенням додатку № 1 до кредитного договору «Графік щомісячних платежів». Згідно ч.\~1-4\~ст.\~612\~ЦК України,\~боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. Боржник,\~який прострочив\~виконання зобов`язання,\~відповідає перед\~кредитором за\~завдані простроченням\~збитки і\~за неможливість\~виконання,\~що випадково\~настала після\~прострочення. Якщо\~внаслідок прострочення\~боржника виконання\~зобов`язання\~втратило інтерес\~для кредитора,\~він може\~відмовитися від\~прийняття виконання\~і вимагати\~відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Таким чином, у зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору АТ «Ідея Банк» вправі пред`явити позовні вимоги про дострокове повернення кредиту, у зв`язку із чим доводи представника відповідача, що строк для погашення кредиту та процентів по ньому до 29.11.2024 судом відхиляються. Під час судового розгляду, адвокатом Гордою В.В. було долучено до матеріалів справи довідку від 23.01.2024 №59, надану ВЧ [NUMBER] , зі змісту якої вбачається, що [PERSON] призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та є військовослужбовцем частини, з 24.11.2023 по цей час. Як вбачається з долучених до матеріалів справи платіжних інструкцій, [PERSON] під час судового розгляду було сплачено АТ «Ідея Банк» в погашення заборгованості за кредитним договором 55000 грн. З урахуванням поданих позивачем заяв про залишення частини позовних вимог без розгляду, АТ «Ідея Банк» просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 98047 грн 61 коп., яка складається з: простроченого основного боргу 55861 грн 50 коп. та прострочених процентів 42186 грн 11 коп. Представник відповідача стверджує, що [PERSON] було повністю погашено заборгованість перед позивачем по основному боргу, а тому посилаючись на п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вважає, що провадження підлягає закриттю. Разом з тим, суд зауважує, що підстав для застосування приписів пункту 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~немає, оскільки відповідач не надав доказів того, що на момент укладення договору кредитної лінії та перерахування йому коштів 29.11.2021, а також протягом строку користування ними, він був військовослужбовцем. Згідно з довідкою від 23.01.2024 №59, відповідач перебуває на військовій службі з 24.11.2023, що не входить до спірного періоду. Окрім того, під час судового розгляду справи між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди, що за умови оплати [PERSON] заборгованості по кредитному договорі № Е09.00613.009046012 від 29.11.2021 у розмірі 38000 грн 00 коп. у строк до 30.06.2024 включно, банком буде здійснено прощення залишку заборгованості, а кредитні зобов`язання припинені у повному обсязі. Однак, з наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій вбачається, що відповідачем було порушено погоджений сторонами строк та не дотримані погоджені умови. Крім того, суду не надано доказів того, що [PERSON] звертався до АТ «Ідея Банк» щодо продовження дії досягнутої угоди. Також, банком не подано до суду заяви про залишення позовної заяви без розгляду чи відмови від позову після закриття кредитного договору № Е09.00613.009046012 від 29.11.2021. Таким чином, у суду відсутні законні підстави вважати, що між сторонами відсутній предмет спору у зв`язку з виконанням [PERSON] своїх зобов`язань перед АТ «Ідея Банк». Судом встановлено, що АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, [PERSON] отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів та умови кредитування. Однак, заборгованість відповідачем погашена не була, а тому з урахуванням сплачених [PERSON] коштів під час розгляду справи, з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у розмірі 78047 грн 61 коп. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час судового розгляду, встановлено, що [PERSON] призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та є військовослужбовцем з 24.11.2023 по цей час. Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору. Оскільки, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (78047,61/98047,61)х2684= 2136 грн 51 коп., які, згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial