Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою, у якій просять встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , з 2010 року і по час відкриття спадщини [INFO] не проживав разом із спадкодавцем [PERSON] в будинку [ADDRESS] , та є таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Кролевець Сумської області, з причин неможливості позасудовим шляхом встановити вказаний факт. Заявники в судове засідання не з`явилися, просять розглядати справу без їх участі, про що зазначили у заяві (а.с. 2). Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з?явився (а.с. 27). У своїй практиці Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадження у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та рішення у справі «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року). Суд визнає причини неявки [PERSON] , у судове засідання неповажними і розцінює його неявку як втрата інтересу до заяви , небажання приймати участь в судовому засіданні , у зв`язку з цим суд розглядає справу у його відсутність. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання заявників, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.15). Заявники [PERSON] та [PERSON] є дружиною та дочкою померлого, що вбачається з свідоцтв про народження та реєстрацію шлюбу (а.с. 9-12). [PERSON] є сином померлого, що вбачається з свідоцтва про народження (а.с.13). За змістом заяви [PERSON] \~ за зареєстрованим місцем проживання - адресою в будинку [ADDRESS] не проживає і даним житлом не користується. Факт тривалого не проживання [PERSON] \~ за адресою в будинку [ADDRESS] понад один рік, а саме більше 10 років підтверджується довідкою голови вуличного комітету (а.с.18). За змістом роз`яснення приватного нотаріуса заявникам фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно (а.с. 19). В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] фактично за місцем реєстрації за адресою в будинку [ADDRESS] не проживає без поважних причин більше одного року підряд, житлом не користуються, участі в утриманні будинку не приймає. Поважних причин непроживання [PERSON] більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено. Судом не встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] , була домовленість про збереження за [PERSON] \~ права користування житловим приміщенням, не встановлено, що [PERSON] оспорював виселення зі житла, звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії [PERSON] та [PERSON] \~ щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені\~ інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки встановлення факту не проживання з [PERSON] має для заявників юридичне значення, а саме: необхідне для оформлення ними своїх спадкових прав, а у позасудовому порядку встановити це неможливо, і чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту, тому на підставі ч.2 ст.315 ЦПК України вказаний факт, необхідно встановити за рішенням суду. За таких обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] , і встановлення факту, що [PERSON] не проживав з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини та спадщину не прийняв.

Outcome: approved