Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

01.03.2024 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаною заявою звернувся [PERSON] , в якій просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку села Сьомаки Хмільницького району Вінницької області, зареєстровану за адресою: [ADDRESS] , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном над нею. В обґрунтування цих вимог зазначив, що він має тітку [PERSON] , [INFO] , у якої після смерті її чоловіка [PERSON] та сина [PERSON] , погіршився стан здоров`я, у зв`язку із чим, він з січня 2020 року почав разом із нею проживати за адресою: [ADDRESS] , підтримувати її матеріально та морально, здійснювати за нею догляд. Після повномасштабного вторгнення російської федерації та початку військових дій в Україні, вони з тіткою переїхали в безпечніше місце, та стали проживати за адресою: [ADDRESS] , за якою була оформлена в якості внутрішньо переміщеної особи. Він будучи здоровою людиною, без шкідливих звичок, здатний забезпечити догляд, займався постійним лікуванням тітки [PERSON] , оплачував кошти за її обстеження, здійснював за нею постійний догляд та нагляд, матеріально забезпечував. Відсутність рішення про визнання останньої недієздатною ставить під загрозу її здоров`я, майнові і немайнові інтереси, які вона за станом свого психічного здоров`я не може самостійно здійснювати. Ухвалою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Олійника І.В. від 08.03.2024 року, відкрито провадження за заявою, визначено здійснити її розгляд за правилами окремого провадження. Відповідно до ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.03.2024 року, у справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», а також витребувано з Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області подання щодо доцільності та/або недоцільності призначення [PERSON] опікуном тітки [PERSON] 12.06.2024 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшло подання щодо доцільності призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] , затверджене рішенням № 360 виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області від 24.05.2024 року. 13.06.2024 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 273. Ухвалою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Олійник І.В. від 13.06.2024 року, поновлено провадження у справі, яке визначено здійснювати зі стадії, на якій його було зупинено. Згідно ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.07.2024 року, до участі у справі залучено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якості заінтересованих осіб. Відповідно до ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18.07.2024 року, відведено суддю [PERSON] від розгляду справи. За протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2024 року, призначення нового складу суду не відбулось через відсутність потрібної кількості суддів для розгляду справи. На підставі розпорядження в.о.голови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Олійника І.В. (супровідний лист від 23.07.2024 року № 149/706/24/11525/2024), матеріали справи передані на розгляд до Калинівського районного суду Вінницької області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 25.07.2024 року, визначено склад суду з розгляду даної справи: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 02.08.2024 року, справу прийнято до свого провадження, та призначено до судового розгляду. Заявник [PERSON] та його представник адвокат ПОВОРОЗНЮК Б.М. в судовому засіданні просили заявлені вимоги задовольнити з підстав зазначених у поданій заяві. Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною [PERSON] та її представник адвокат МАТЮХА В.В. в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви. Заінтересовані особи уповноважений представник Органу опіки і піклування Хмільницької міської ради Вінницької області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши вступне слово присутніх учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному в ЦПК України, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Сьомаки Хмільницького району Вінницької області, відповідно до відмітки в паспорті громадянки України серії [NUMBER] , виданого 07 листопада 2000 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві, та витягу з реєстру Київської територіальної громади № 2024/004706338 від 09.05.2024 року, з 27 січня 1984 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Її чоловік [PERSON] , [INFO] , уродженець села Рея Бердичівського району Житомирської області, та син [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Києва, померли відповідно: [INFO] (свідоцтво про смерть [PERSON] за серією [NUMBER] , видане 02 квітня 2019 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві), та 13 грудня 2019 року (свідоцтво про смерть [PERSON] за серією [NUMBER] , видане 13 грудня 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві). 24 квітня 2020 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин із [PERSON] , який посилаючись на неможливість приватизації квартири [ADDRESS] , через відсутність належних документів на підтвердження родинного зв`язку, просив встановити цей факт в судовому порядку. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 травня 2020 року у справі № 149/803/20 (номер провадження 2-о/149/35/20), встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Сьомаки Хмільницького району Вінницької області, є рідною тіткою [PERSON] . Як вбачається з витягу з реєстру Київської територіальної громади № 2024/006947156 від 13.06.2024 року, [PERSON] з 10 січня 2020 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією на підставі наказу від 17 липня 2020 року № 58120, видано свідоцтво про право власності від 17 липня 2020 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] взято 14 квітня 2022 року на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради Вінницької області від 14 квітня 2022 року № 532-5001069966. 01 березня 2024 року заявник [PERSON] , [INFO] , звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із заявою про визнання недієздатною його тітки [PERSON] , [INFO] , уродженки села Сьомаки Хмільницького району Вінницької області, встановлення опіки над нею, із призначенням його опікуном. В рамках цієї справи, Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області постановлено ухвалу від 28.03.2024 року, відповідно до якої, у справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», а також витребувано з Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області подання щодо доцільності та/або недоцільності призначення [PERSON] опікуном тітки [PERSON] . На виконання зазначеного судового рішення, Органом опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області надано подання щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , яке було затверджене рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області від 24 травня 2024 року № 360, а Вінницькою філією судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» надано висновок судово-психіатричного експерта № 273, згідно якого [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8), позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Частиною першою статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до статі 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України). Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша-третя статті 41 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Частиною третьою статті 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до положень частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно зі статтею 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема психічний стан особи. Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року № 865, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171. Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Об`єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза. Статтею 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідно до положень статті 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Згідно положень частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, з наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , уродженки села Сьомаки Хмільницького району Вінницької області, суд встановив, що остання з 14 серпня 2023 року по 22 серпня 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній клінічній лікарні імені М.І.Пирогова з діагнозом: лівобічний гонартроз ІV ступеня з порушенням функції ходи. У період з 20 вересня 2023 року по 04 жовтня 2023 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні реабілітації Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні імені академіка О.І.Ющенка з діагнозом: стискання нервових корінців та сплетень при ураженнях міжхребцевого диска; поширений остеохондроз хребта більше виражений в поперековому відділі з килами МХД; радикулопатія L5 ліворуч з помірно вираженим больовим та м`язово та м`язово-тонічним синдромами. 04 січня 2024 року, 20 лютого 2024 року [PERSON] оглядалася в Хмільницькій центральній районній лікарні Вінницької області, де було встановлено діагноз: легкий когнітивний розлад; інша судинна деменція. У період з 12 січня 2024 року по 24 січня 2024 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні імені академіка О.І.Ющенка, виписана з діагнозом: інша судинна деменція. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 273, складеного 09 травня 2024 року судово-психіатричним експертом Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» Карплюк А.І., [PERSON] , [INFO] , уродженка села Сьомаки Хмільницького району Вінницької області, страждає на хронічний стійкий психіатричний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8), позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. За положеннями частин першої, шостої статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. Дослідивши висновок судово-психіатричного експерта № 273 від 09 травня 2024 року, суд вважає його повним і чітким та таким, що не викликає сумнівів у його правильності, ґрунтується на дослідженні медичної документації, матеріалів цивільної справи, амбулаторному дослідженню психічного стану [PERSON] та не суперечить наявним у справі доказам. Відтак, на переконання суду, висновок експерта про психічний стан [PERSON] є належним та допустимим доказом для підтвердження недієздатності. Що стосується вимоги про призначення заявника опікуном, то суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. В поданій до суду заяві, заявник [PERSON] зазначив, що він є племінником [PERSON] , [INFO] , уродженки села Сьомаки Хмільницького району Вінницької області, з якою разом зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , здійснює постійний догляд та утримання останньої. Тітка [PERSON] внаслідок свого стану здоров`я, фактично не здатна самостійно себе обслуговувати, контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду та обслуговування. Згідно\~частин першої, другої статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною, а також піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає відповідно опікуна чи піклувальника за поданням органу опіки та піклування. У частині першій статті 300 ЦПК України, закріплено вимогу про вирішення рішенням суду питання про призначення піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, така регламентація відносить до сфери судової юрисдикції та повноважень суду призначення піклувальників чи опікунів. При цьому функції опіки та піклування залишаються за органами опіки та піклування, у тому числі щодо осіб, які обмежені у цивільній дієздатності або визнані недієздатними судом. Опіка та піклування\~правовий інститут, який регулює суспільні відносини, пов`язані з установленням опіки та піклування, здійсненням функцій опіки та піклування та зупиненням опіки та піклування. Віднесення до компетенції суду встановлення опіки та піклування та призначення опікунів або піклувальників судовим рішенням ставить питання про механізм їх практичного вирішення при розгляді справ про обмеження цивільної дієздатності та визнання фізичної особи недієздатною. Перш за все, виходячи з вимог процесуального законодавства, питання про призначення опікуна або піклувальника входить до предмета судового розгляду як похідне від головних юридичних фактів, що становлять предмет доказування по цих справах. Повноваження суду в цьому відношенні пов`язані з розглядом питання про призначення опікуна або піклувальника на підставі тих пропозицій та висновків по справі, які зроблені органом опіки та піклування як органу спеціальної компетенції, на якого за законом покладені функції опіки та піклування. Виходячи з процесуальних функцій органів опіки та піклування та їх процесуального статусу в цивільному процесі, підстав та процесуальних форм їх участі (стаття 60 ЦК України), їх подання про призначення конкретної особи опікуном або піклувальником може міститися в окремому документі або письмовому висновку, який робить представник органу опіки та піклування в судовому засіданні. Подання органу опіки та піклування має оцінюватися судом з точки зору його обґрунтованості і не є обов`язковим для суду. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.\~При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні стосунки між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Таким чином, виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду\~від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження\~№ 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21). Відповідно до наявного подання, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] . Дану позицію обґрунтовує тим, що опікунською радою при виконавчому комітеті Хмільницької міської ради Вінницької області встановлено, що [PERSON] є особою похилого віку, має статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та з квітня 2022 року проживає за адресою: [ADDRESS] , в частині приватного одноповерхового будинку, який складається з трьох кімнат, має всі зручності, сучасний ремонт, побутову техніку, всі необхідні меблі, де також проживає її сестра [PERSON] , 1971 року народження, та племінник [PERSON] , 1991 року народження. Біля будинку є присадибна ділянка. На момент обстеження в будинку перебував племінник [PERSON] , який повідомив, що в даний час також проживає тут. [PERSON] має всі умови для комфортного проживання. Матеріально-побутові умови проживання добрі. [PERSON] доглядає за [PERSON] , турбується про її стан здоров`я, купує ліки, інші необхідні речі та ін. Відповідно до висновку ЛКК ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Меділюкс» № 58 від 23.04.2024 року, [PERSON] за станом здоров`я може надавати соціальні послуги. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України ВР-003050991, [PERSON] станом на 13.05.2024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, та в розшуку не перебуває. Ретельно перевіривши надане Органом опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області подання щодо доцільності призначення опікуном [PERSON] , суд вважає, що Орган опіки та піклування не з`ясував істотні обставини (факти), що мають значення для вирішення питання щодо призначення опікуна. Так, згідно подання [PERSON] з квітня 2022 року проживає за адресою: [ADDRESS] , де також приживає її сестра [PERSON] , 1971 року народження, та Племінник [PERSON] , 1991 року народження. Проте, зазначаючи про дану обставину, Орган опіки та піклування не наводить жодного належного доказу на підтвердження цієї обставини, та відомостей на підставі яких було встановлено зазначений факт. Окрім цього, Орган опіки та піклування в складеному поданні зазначає, що на момент обстеження в будинку перебував племінник [PERSON] , який повідомив, що в даний час також проживає за цією ж адресою, доглядає за [PERSON] , турбується про її стан здоров`я, купує ліки, інші необхідні речі та ін. Однак, як зазначено в самому поданні, дані обставини встановлено виключно зі слів самого [PERSON] , які не були підтверджені жодними належними та допустимими доказами, про що свідчить відсутність посилання в поданні на документи, які підтверджують вищезазначені обставини (факти). З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що наведені у подані обставини, поза розумним сумнівом, не містять в собі достатньої інформації щодо фактичного місця проживання [PERSON] та особи, яка фактично здійснює за нею догляд. Сама по собі довідка від 14 квітня 2022 року № 532-5001069966 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка наявна в матеріалах цивільної справи, в силу своєї правової природи, не доводить факту фактичного постійного (безперервного) проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та не встановлює конкретного періоду часу такого проживання. Долучена заявником до матеріалів справи довідка голови вуличного комітету Попова А., засвідчена начальником Відділу ведення реєстру територіальної громади Управління «Центр надання адміністративних послуг» Хмільницької міської ради Вінницької області Ліпницькою А. за вих.№ 08-74/614 від 21 травня 2024 року, про те, що [PERSON] з квітня 2022 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із своєю тіткою [PERSON] , не береться судом до відома, оскільки вона не містить даних, на підставі яких саме джерел інформації, дана обставина встановлена особою, яка видала вказану довідку. За вищенаведених обставин, надані заявником докази не можуть бути належними, допустимими та достатніми докази у даній справі, у розумінні приписів статей 77, 78, 80 ЦПК України, оскільки вони не містять даних, на підставі яких суд поза розумним сумнівом може встановити місце фактичного проживання [PERSON] , періоду такого проживання, а також встановити коло осіб, які з нею постійно (безперервно) проживають, та здійснюють за нею догляд. Повертаючись до оцінки подання, суд звертає увагу на те, що Орган опіки та піклування взагалі не встановив особу [PERSON] , його особистий (сімейний), майновий стан, та фактичну здатність виконувати функції опікуна виходячи із конкретних обставин його життєдіяльності. Так, судом під час розгляду цієї справи зі слів заявника [PERSON] встановлено, що він у 2019 році зареєстрував шлюб, а отже має власну сім`ю (дружину [PERSON] , 1992 року народження, та малолітню дитину сина [PERSON] , 2020 року народження), із якою відносити не припинив та її на даний час підтримує; один в своїй сім`ї працевлаштований, є фізичною особою підприємцем, за рахунок чого матеріально забезпечує та утримує її. Натомість, висновок опікунської ради та подання про можливість призначення [PERSON] опікуном взагалі не містять відомостей (даних) про те, що Орган опіки та піклування досліджував його особистий (сімейний), майновий стан, та фактичну здатність виконувати функції опікуна виходячи із конкретних обставин його життєдіяльності. Слід зауважити, що заявник [PERSON] звертаючись до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна, скрив певні обставини (факти), що мають істотне значення, зокрема факт наявності у нього власної сім`ї (дружини та малолітньої дитини), їх місце проживання (перебування), стан здоров`я та матеріальне становище; рід своєї діяльності та матеріальний стан. Суд вважає сумнівними пояснення [PERSON] в частині того, що він на протязі тривалого періоду часу постійно (безперервно) проживає разом із тіткою [PERSON] , з огляду на наявність у нього власної сім`ї (дружини та малолітньої дитини), які проживають в іншому населеному пункті, на значній відстані від нього. Як констатовано вище, до посилання у поданні на те, що догляд за [PERSON] фактично здійснює її племінник [PERSON] , суд відноситься критично та їх не приймає до відома, оскільки дані обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, та щодо яких, в поданні відсутні відсилання на першоджерело отримання даної інформації. Окрім цього, наведені у поданій заяві [PERSON] обставини щодо його постійного проживання із тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та здійснення за нею постійного догляду, поза розумним сумнівом не підтверджені самою ж [PERSON] в залі судового засідання. Як вбачається із подання, Орган опіки та піклування взагалі не запрошував [PERSON] на комісію, не з`ясовував у неї думку щодо можливості призначення [PERSON] її опікуном, не встановлював особисті приязні взаємини між ними, з метою забезпечення нормального життєзабезпечення підопічної. Саме лише бажання [PERSON] бути опікуном своєї тітки не може бути безумовною підставою для призначення її опікуном. Орган опіки та піклування взагалі не з`ясовував коло рідних (близьких), які можуть здійснювати догляд [PERSON] , та не з`ясовував їх позицію щодо призначення безпосередньо [PERSON] , її опікуном. Так, з матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] є рідні сестри: [PERSON] , 1971 року народження, та [PERSON] , 1967 року народження; рідний брат [PERSON] , 1957 року народження; та племінник [PERSON] , 1991 року народження. Будь-яких обставин, які б унеможливлювали та/або звільняли від права (обов`язку) піклування та виконання ними функцій опікуна, Органом опіки та піклування не встановлено та у висновку опікунської ради та поданні про можливість призначення [PERSON] опікуном, не наведені. Суд зазначає, що можливість певної особи здійснювати повноваження опікуна (піклувальника) перевіряється виключно органом Опіки та піклування, який висловлює свою пропозицію щодо доцільності (недоцільності) призначення опікуна. З урахуванням цього, не запрошення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на засідання комісії опікунської ради при виконавчому комітеті Хмільницької міської ради Вінницької області при розгляді питання щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , та не встановлення обставин, які б унеможливлювали та/або звільняли від права (обов`язку) піклування та виконання ними функцій опікуна, поставили під сумнів зроблені у поданні висновки, оскільки Органом опіки та піклування не було дотримано належного порядку розгляду цього питання. Надані заінтересованими особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заяви, згідно яких вони не заперечують проти призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , не враховуються судом при прийнятті даного рішення, оскільки як зазначено вище, можливість певної особи здійснювати повноваження опікуна (піклувальника) перевіряється виключно органом Опіки та піклування, який висловлює пропозицію про доцільність (недоцільність) призначення опікуна. Отже, доцільність (недоцільність) призначення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якості опікуна над [PERSON] , можливість (неможливість) здійснення ними даних опікунських функцій, зокрема з урахуванням їх особистого (сімейного), майнового стану, та стану здоров`я, повинна була перевірена саме органом Опіки та піклування, який у висновку опікунської ради та поданні повинен був встановити певні обставини щодо кожної особи та надати їм оцінку. Саме лише підтримання заінтересованими особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заявлених вимог [PERSON] про визнання його опікуном над [PERSON] , а також незаперечення проти їх задоволення зі сторони представника особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною адвоката Матюхи В.В., не може бути безумовною підставою для задоволення цієї заяви, оскільки її визнання зазначеними особами суперечить закону. Окрім цього, наведені у заявах заінтересованих осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] обставини не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, та вказані особи у судовому засіданні не допитувались, не попереджались про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому до них суд відноситься критично. Також, при розгляді питання про доцільність призначення опікуном [PERSON] , органом опіки та піклування не з`ясовано його істинний намір стати опікуном. Так, згідно пояснень [PERSON] даних під час судового розгляду, він є військовозобов`язаним, який не уточнив свої військово-облікові данні у строк, який був встановлений законом. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: опікун особи, визнаної судом недієздатною. Виходячи з цього, заява про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, може бути подана [PERSON] , як військовозобов`язаним, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, з метою штучного створення ним умов та обставин, які можуть бути підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.10 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Отже, висновок опікунської ради та подання про можливість призначення [PERSON] опікуном, суд вважає необґрунтованим. Без доведення передбачених законом умов, подання Органу опіки та піклування не може бути підставою для призначення опікуна у судовому порядку. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Відповідно до статті 65 ЦК України,\~до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. З урахуванням наведеного, до встановлення опіки і призначення опікуна у встановленому законом порядку, відповідну опіку над [PERSON] має здійснювати Орган опіки та піклування за місцем проживання останньої, якому необхідно надіслати копію даного судового рішення після набрання ним законної сили, для виконання. Згідно частини шостої статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial