Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача [PERSON] , діючи в інтересах свого довірителя, звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення зборгованості за кредитними договорами, на обґрунтування якої зазначає, що [PERSON] уклав із ТОВ "ФК"Інвеструм" кредитний договір № 19563-12/2021. 13.01.2023 між ТОВ "ФК "Інвеструм" та позивачем укладено договір факторингу № 13012023, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 19563-12/2021. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 13625,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн; заборгованості за відсотками - 8625,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі. Крім того, 14.12.2021 між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 157765. 29.02.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та позивачем укладено договір факторингу № 29022024, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 157765. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 5050,44 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 3174,58 грн; заборгованості за відсотками - 1875,86 грн, забогованість за пенею - 0,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі та понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 20.08.2024 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За адресою реєстрації місця проживання відповідач копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження отримав 28.08.2024, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Таким чином, слід вважати відповідача [PERSON] належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі. Представник позивача у позовній заяві прохав про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні за її відсутності. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено,\~що 23.12.2021 між [PERSON] та ТОВ "ФК "Інвеструм" в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 19563-12/2021 /а.с.7-10/, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису. За умовами цього договору позичальник отримав кошти в сумі 5000,00 грн на власні потреби строком на 30 днів, тобто до 21.01.2022. Річна процентна ставка за кредитом становить 912,5 % в розрахунку 2.50% за добу. Загальна вартість кредиту в межах строку кредитування - 8750,00 грн. 13.01.2023 між ТОВ "ФК "Інвеструм" та позивачем укладено договір факторингу № 13012023 /а.с. 11-13/, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 19563-12/2021, що підтверджується витягом із реєстру боржників до цього договору від 13.01.2023 /а.с. 15/. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, згідно розрахунку заборгованості за період з 13.01.2023 по 31.05.2024 /а.с. 16/ заборгованість останнього перед позивачем становить 13625,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн; заборгованості за відсотками - 8625,00 грн. Крім того, 14.12.2021 між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] у електронній формі було укладено договір споживчого кредиту № 157765 /а.с. 23/, який підписаний ним за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідно до якого позичальник отримав кошти в сумі 5555,56 грн строком на 14 тижнів, тобто до 22.03.2022. Процентна стандартна ставка за кредитом становить 10% за день (3650% річних) від початкової суми кредиту (загального розміру) та застосовується за перший день користування кредитом (включно); 0,70% в день (255,5% річних) від початкової суми кредиту (загального розміру) та застосовується з другого дня користування кредитом та протягом строку кредиту. Загальна вартість кредиту в межах строку кредитування - 9883,32 грн /а.с. 21/. 29.02.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та позивачем укладено договір факторингу № 29022024 /а.с. 28-30/, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договір споживчого кредиту № 157765, що підтверджується витягом із реєстру боржників № 2 до цього договору від 29.02.2024 /а.с. 32/. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, згідно розрахунку заборгованості за період з 14.12.2021 по 22.03.2022 /а.с. 33-34 /заборгованість останнього перед позивачем становить 5050,44 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 3174,58 грн; заборгованості за відсотками - 1875,86 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст. ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Мотивована оцінка аргументів сторін. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копіями договору про надання фінасового кредиту № 19563-12/2021 від 23.12.2021 та договору про надання споживчого кредиту № 157765 від 14.12.2021, укладених в електронній формі, підписаних відповідачем в день укладення за допомогою одноразового ідентифікатора та договорами факторингу № 13012023 від 13.01.2023 та № 29022024 від 29.02.2024, відповідно до яких позивач набув права вимоги до відповідача за вказаними договорами. Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 19563-12/2021 від 23.12.2021, відповідач мав повернути отримані кошти, сплатити відсотки за користування ними в рекомендовану дату платежу 21.01.2022. Таким чином, не пізніше 21.01.2022 за вищевказаним договором відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування, що підтверджується як самим договором, так і графіком платежів у додатку до нього. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом з матеріалів справи, зокрема вищевказаного договору про надання фінансового кредиту № 19563-12/2021 від 23.12.2021 та додатків до нього, встановлено, що загальна вартість кредиту становить 8750,00 грн, з яких 5000,00 грн - тіло кредиту, 3750,00 грн - розмір відсотків за користування ним за період дії договору - з 23.12.2021 по 21.01.2022. Суду ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості за цим договором останнім як первісному кредитору, так і позивачеві. Судом встановлено, що заборгованість відповідача за вищевказаним договором, що нарахована позивачем станом на 31.05.2024, виходить за межі строку дії договору - 21.01.2022, про що свідчить витяг із реєстру боржників до договору факторингу та розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, і становить 13625,00 грн, з яких - 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 8625,00 - заборгованість за відсотками. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, здійснивши власні розрахунки для визначення розміру заборгованості відповідача по вищевказаному кредиту, прийшов до таких висновків. Оскільки за умовами договору нарахування відсотків за користування кредитними коштами мало здійснюватися виключно в період з 23.12.2021 по 21.01.2022, виходячи із розміру тіла кредиту 5000,00 грн, процентної ставки 2,5% на добу, строку дії договору 30 днів, заборгованість за відсотками має становити 3750,00 грн, як це і визначено у графіку платежів по договору. Щодо заборгованості за тілом кредиту, яка становить 5000,00 грн, враховуючи відсутність доказів щодо її повного чи часткового погашення відповідачем, суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку останнього, що полягає у неповерненні коштів за кредитом в цій сумі, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю. Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договору про надання фінансового кредиту № 19563-12/2021 від 23.12.2021 із [PERSON] підлягають задоволенню частково і з останнього на користь позивача слід стягнути заборговансть за кредитним договором в розмірі 8750,00 грн, з яких 5000,00 грн - тіло кредиту, 3750,00 грн - розмір відсотків за користування ним. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Щодо стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту № 157765 від 14.12.2021, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача повністю, оскільки як вбачається із матеріалів справи, загальна заборгованість [PERSON] , що становить 5050,44 грн, нарахована в межах строку дії договору та не містить додаткових нарахувань, не передбачених умовами цього договору, доказів протилежного суду не надано, тому стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в сумі 5050,44 грн, з яких 3174,58 грн - тіло кредиту, 1875,86 грн - розмір відсотків за користування ним. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню загальна заборгованість за вищевказаними договорами в сумі 13800,44 грн, а позовні вимоги позивача у зв`язку із цим підлягають задоволенню частково. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 3028,00 грн згідно платіжної інструкції № 76926 від 30.07.2024 по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів та їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 73,90 % сплаченого позивачем судового збору на підставі платіжної інструкції від 30.07.2024, що становить 2237,69 грн. Щодо іншої частини судових витрат, на які вказує позивач в сумі 1514,00 грн, суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження їх понесення, тому в стягненні цієї частини судових витрат із відповідача слід відмовити.

Outcome: partial