Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитом із строком кредитування до 28 листопада 2022 року. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. На дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідача за кредитним договором складає 36 898,50 грн, що складається із суми боргу по тілу кредиту, відсоткам і комісії. У відповідності до ст. 625 ЦК України позивачем також нараховано інфляційні втрати в розмірі 894,26 грн та 3% річних 158,58 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу, збитки від інфляції і 3% річних, а також стягнути 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 7 570,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Від відповідача відзив на позов не надходив. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. 05 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. \~ \~ \~ \~28 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22033000097827, за умовами якого останньому видано кредит у сумі 38 640,00 грн на споживчі потреби, строком на 48 місяців, щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 2,5 % від суми кредиту; процентна ставка на строкову заборгованість 0,001%, на прострочену заборгованість 56,0% річних. В договорі також міститься графік платежів. Відповідач ознайомлений з умовами договору, що підтверджується його підписом в Договорі. Зокрема, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користуіання кредитом та комісії, що передбачено договором. Виписками з особового рахунку за період з 28 листопада 2021 року по 14 грудня 2021 року підтверджується надання кредиту відповідачу та часткове внесення коштів на повернення заборгованості. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №15/12/2021, відповідно до умов якого до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №22033000097827 від 28 листопада 2018 року на суму 36 898,50 грн. Відповідач не в повному обсязі здійснював платежі по погашенню кредиту у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно довідки позивача у відповідача станом на 29 червня 2024 року значиться заборгованість за кредитним договором в сумі 36 898,50 грн, яка складається з: 25 275,87 грн\~заборгованість по тілу кредиту, 2 287,42 грн - заборгованість по відсоткам, 9 335,21 грн -\~заборгованість по комісії. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту та недопустимості односторонньої відмови від виконання взятих на себе зобов`язань. За змістом статей 626, 628,\~629\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що сторонами в кредитному договорі визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, розмір відсотків та комісії, строк дії договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що боржник не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами та комісію за видачу кредиту не сплатив, заборгованість погашена не була. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Як передбачено приписами ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На підставі договору факторингу від 15 грудня 2021 року позивач набув права вимоги до відповідача за договором кредиту №22033000097827 від 28 листопада 2018 року. Встановлено, що позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою передбачено право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми. ( ч.2 ст. 625 ЦК України). Так, правовідносини, які склалися на підставі кредитних договорів, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Внаслідок невиконання [PERSON] зобов`язання з повернення кредитних коштів, у ТОВ «Цикл Фінанс» виникло право вимоги до неї про сплату 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційних витрат у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Заборгованість за Кредитним договором №22033000097827, враховуючи санкції\~ст. 625 ЦК України, становить 37 951,34 грн, яка складається з: 25 275,87 грн\~заборгованість по тілу кредиту, 2 287,42 грн - заборгованість по відсоткам, 9 335,21 грн -\~заборгованість по комісії, 894,26 грн -\~збитки від інфляції, 158,58 грн\~- 3% річних у відповідності до\~ст. 625 ЦК України. Жодних доказів, які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надав. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення взятих на себе зобов`язань. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що він отримував кредитні кошти на підставі укладеного кредитного договору та користувалась ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надав, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже,\~оцінив кожний\~доказ з\~точки зору\~їх належності\~та допустимості,\~а сукупності\~доказів з\~точки зору\~достатності та\~взаємозв`язку,\~суд вважає,\~що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~у разі\~задоволення позову\~покладаються на відповідача. Як передбачено п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями\~ст.\~59\~ Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав. Суд вважає, що оскільки позивачем були надані докази отримання професійної правничої допомоги, розмір витрат такої допомоги є співмірними з предметом позову, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, тому є підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 7 570,00 гривень. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved