Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-03 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» про стягнення страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 02.08.2022 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» (далі по тексту рішення - «Страховик») та [PERSON] (далі по тексту рішення - «Страхувальник» ) було укладено Договір добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» №101069078. 28.08.2022 року на а/д М05 Київ-Одеса, 297 км приблизно о 00:05 мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Відтак, позивач зазначає, що звернувся до страхової компанії з метою відшкодування шкоди, яка була завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивачу було відмовлено. Позивач вказує, що відповідач, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, лише формально враховує відсутність своєчасного повідомлення про страховий випадок за Договором та не наводить взагалі жодних мотивів, яким чином факт повідомлення про страховий випадок вранці того самого дня завадило йому встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди, зафіксувати пошкодження транспортного засобу, а отже визнати подію страховим випадком та в подальшому здійснити страхове відшкодування. З врахуванням зазначеного, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, оскільки не погоджується з позицією страхової компанії та з висновками експертів, а тому просить суд: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування за Договором добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» №101069078 від 02.08.2022 року у розмірі 1 279 000, 00 грн. та витрати пов`язані з розглядом судової справи. 23.05.2023 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. 23.06.2023 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджувався з доводами позивача, оскільки вважає, що позивачем не було виконано належним чином умов договору, а саме невчасно повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та несвоєчасно проведено огляд транспортного засобу, з метою встановлення реальних пошкоджень, що як наслідок за результатами проведження експертних досліджень привів до відмови у виплаті страхового відшкодування. Також, не дотримання позивачем умови п. 8.3. Загальної частини Договору страхування, при яких страхувальник зобов`язаний протягом б (шести) годин після моменту складання протоколу про дорожньо-транспортного пригоду звернутися до медичного закладу з метою отримання освідчення про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків, а на території інших держав. Окрім цього, представник відповідача зазначив, що транспорний засіб належав позивачу, і відновлювальні роботи, зокрема і зварювальні, що проводились працівниками на автосервісу «Motor Welt» не могли бути не погоджені з позивачем, а тому висновки на підставі яких приймалось рішення є достовірними та належними. Також, представник відповідача заперечував щодо заявленого розміру витрат, оскільки позивачем, окрім проведеної страховиком калькуляції ремонту після події, жодного акту, звіту, висновку експертної оцінки або ж квитанції (інших платіжних документів), що підтверджують витрати страхувальника на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу не долучено. З врахуванням зазначеного у відзиві, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 18.03.2023 ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, код ЄДРПОУ 21673832) належним чином завірену роздруківку щодо вихідних та вхідних дзвінків абоненту: [NUMBER] за період з 28.08.2022 по 29.08.2022 року. 20.10.2023 від Приватного акціонерного товариства «Київстар» надійшла відповідь на ухвалу суду від 18.03.2023. 11.03.2024 представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій останній не погоджувався з доводами представника відповідача. 29.05.2024 представником позивача були подані додаткові пояснення по суті спору. 03.06.2024 ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача та витребувано у фізичної особи-підприємця [PERSON] (інформацію про: дату прибуття автомобіля марки «BMW М5», номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] на автосервіс за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 161Б. детальний перелік робіт, які були виконані на автосервісі за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 161Б щодо автомобіля марки «BMW М5», номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 13.08.2024 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також, представник зазначив, що його клієнт телефонував на номер, які зазначений на візитці, яка була надана з договором останньому. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що за умовами договору добровільного страхування, позивач мав негайно повідомити страхову компанію або ж зробити фото або відеофіксацію, що останнім не було вчинено. Щодо посилання на телефон зазначений на візитці, то представник зазначила, що це рекламний матеріал, а про страховий випадок повідомлють страхову компанію за телефонами, які зазначені в договорі. Також, представник відповідача зазначила, що рішення страхової компанії, зокрема, було прийнято на підставі висновків експертів. З врахуванням зазначеного, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з численними порушеннями умов договору позивачем. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] зазначив, що предметом дослідження була діагностична картка. На момент діагностики помилки відповідали фізичним пошкодженням транспортного засобу, однак не проміжку часу, під час якого сталась дорожньо-транспортна пригода, про, що було відображено у висновку. Також, зазначив, що огляд проводився на СТО, на якому знаходився транспортний засіб. Окрім цього, експерт підтвердив те, що допустив технічну помилку у вступній, дослідницькій та заключній частині висновку щодо транспортного засобу, а саме помилково було зазначено номером кузова. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановивши зазначені обставини, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Судовим розглядом встановлено, що 02.08.2022 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» №101069078. На підставі Договору страхування, між сторонами виникли правовідносини із зобов`язання по добровільному страхуванню, які регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про страхування». За умовами договору було застраховано майновий інтерес стосовно володіння, користування та розпорядження транспортним засобом марки «BMW M5», номер кузова VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 28.08.2022 року на а/д М05 Київ-Одеса, 297 км приблизно о 00:05 мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено транспортний засіб позивача. Позивач стверджує, що на виконання умов Договору, не залишаючи місця події, о 00:44 намагався зв`язатись зі страховиком за телефоном [NUMBER], що був вказаний останнім, як цілодобовий диспетчерський центр у випадку дорожньо-транспортної пригоди. Однак, зазначений номер телефону не відповідав. Разом з цим, [PERSON] невідкладно повідомив органи Національної поліції про даний факт, які невідкладно прибули на місце події та зафіксували факт настання дорожньо-транспортної пригоди. Вранці, того самого дня, 28 серпня 2022 року о 09:34, за номером телефону [NUMBER] , що також був вказаний відповідачем, як цілодобовий диспетчерський центр у випадку дорожньо-транспортної пригоди, позивачу вдалося зв`язатися та повідомити про настання страхового випадку. Також, 28.08.2022 року [PERSON] про настання страхового випадку повідомив свого страхового агента, який надіслав шаблон заяви-повідомлення, необхідної для подання страховику. 29.08.2022 року [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» була подана відповідна заява-повідомлення про випадок з транспортним засобом. Таким чином, позивач вважає, що він вчинив всі необхідні дії щодо належного повідомлення про страховий випадок. Разом з цим, як стверджує представник відповідача, 29.08.2022 року страховик по електронній пошті отримав від страхувальника сканкопію заяви-повідомлення про випадок із транспортним засобом. За описом події 28.08.2022 р. о 00:05 год. на а/д М05 Київ-Одеса, 297 км мала місце дорожньо-транспортна пригода , в якій було пошкоджено транспортний засіб. Страховик, перевіривши вказану у заяві інформацію встановив, що страхувальник з місця події до асистуючої компанії - «Екліс» або представника страховика телефонним дзвінком з вказанням повної та достовірної інформації про обставини випадку не звертався. Крім того, відеофіксації з місця настання події страхувальником не здійснювалась і страховику не надавалась, хоча умовами Договору страхування даний обов`язок страхувальника передбачено. Як стверджує відповідач, що номер телефону, на який, як зазначає у позовній заяві, телефонував позивач, не зазначено в п. 1.16. Основній частини Договору страхування, а на жодний з перелічених в Договорі страхування номерів телефонів з місця події негайно, як тільки йому стане відомо, але не пізніше однієї години не залишаючи місця події, позивач не телефонував. Окрім цього, ухвалою суду було витребувано інформацію у Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, код ЄДРПОУ 21673832), належним чином завірену роздруківку щодо вихідних та вхідних дзвінків абоненту: [NUMBER] за період з 28.08.2022 по 29.08.2022 року. Так, представник відповідача звернув увагу, що на зазначену ухвалу суду Прат «Київстар» надав відповідну інформацію, з якої вбачається, що вхідні та вихідні номери телефонів не належать страховику або ж його асиситуючій компанії, а тому страховик не був належним чином повідомлений про дорожньо-транспортну подію. Окрім цього, однією з підстав для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, зокрема, стало те, що останній у відповідності п.8.3 Договору страхування, не звернувся до медичного закладу з метою отримання довідки про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння. Позивач з даною позицією відповідача не погоджується, оскільки вважає, що представниками страховика, асистуючої компанії Страховика, а також представниками органів поліції, які прибули на місце дорожньо - транспортної пригоди, не була висловлена вимога щодо проведення відповідного огляду у медичному закладі, а тому відповідний обов`язок у позивача був відсутній. Також, поліцейські, які мають підстави вважати, що водій перебуває у нетверезому стані, зокрема, за наявності ознак сп`яніння, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зобов`язані провести відповідний огляд водія. Відтак, поліцейськими, які прибули на місце події та зафіксували факт настання дорожньо-транспортної пригоди, ознаки сп`яніння у [PERSON] виявлені не були, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду, яка була надана на запит відповідача. Разом з цим, з тверджень представника відповідача та договору про страхування вбачається, що за умовами п. 8.3. Загальної частини Договору страхування вимагається, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку. Страхувальник або особа, допущена до керування транспортного засобу, зобов`язані «негайно сповістити відповідні державні органи МВС, Поліції. МНС та протягом 6 (шести) годин після моменту складання протоколу про ДТП, при умовах - лобового зіткнення, при наявності травмованих осіб, виїзді на зустрічну смугу, перевертання ТЗ, виїзді поза межі проїжджої частини, перевищенні максимально допустимої швидкості на 40 км/год., за вимогою асистуючої компанії Страховика (дана вимога надається усно в телефонному режимі, і записується з метою захисту прав Страхувальника) та/або представників державних органів, задіяних при страховому випадку, звернутися до медичного закладу з метою отримання освідчення про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків, а на території інших держав - відповідні офіційні органи цих держав, здійснити усі інші необхідні процедури, передбачені Правилами дорожнього руху. При цьому, відповідно до пояснень страхувальника, схеми місця дорожньо -транспортної пригоди, складеною працівниками поліції, фотографій з місця дорожньо -транспортної пригоди, транспортний засіб позивача внаслідок дорожньо -транспортної пригоди здійснив як виїзд на зустрічну смугу, а також виїзд поза межі проїзної частини, що, відповідно, й зобов`язувало страхувальника, який керував транспортним засобом на момент випадку, звернутися до медичного закладу з метою отримання документу про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків для подання його Страховику за умовами Договору страхування. Відтак, представник відповідача стверджує, що таких умов позивачем не було виконано, що також є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки в разі належного повідомлення страхової про подію, позивача було б проінформовано про необхідність проходження огляду на стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу лікарських препаратів та надати відповідний підтверджуючий документ страховику. В подальшому, після повідомлення страхової компанії про настання дорожньо -транспортної пригоди, 30 серпня 2022 року представником страховика, [PERSON] , був проведений огляд наявних пошкоджень автомобіля та складений відповідний протокол огляду. Огляд автомобіля відбувався на станції технічного обслуговування «Motor Welt» за адресою: [ADDRESS] . За вказівками уповноваженого представника Страховика працівниками СТО знімалися пошкоджені частини автомобіля та здійснювалася діагностика несправностей та пошкоджень, які виникли внаслідок дорожньо -транспортної пригоди. При цьому, безпосередньо [PERSON] здійснювалася фотофіксація стану автомобіля як до проведення детального огляду, так і в процесі огляду, під час якого знімалися всі пошкоджені деталі. Так, зі змісту фотографій представника Страховика, наявних у матеріалах безпосередньо страхової справи, вбачається, що за результатами огляду автомобіль перебував фактично у розібраному стані. Однак, позивач стверджує, що без його дозволу були проведені зварювальні роботи та встановлені вживані у використанні запчастини, що були необхідні для подальшого транспортування автомобіля на станцію технічного обслуговування, обрану страховиком. Відповідач з такими твердженнями не погоджується, оскільки транспортний засіб належав позивачу, і відновлювальні роботи, зокрема зварювальні, що проводились працівниками на автосервісу «Motor Welt» не могли бути не погоджені з позивачем. Також, більшість з перелічених позивачем у позовній заяві робіт, виконаних працівниками автосервісу «Motor Welt» не потребувало додаткового розбирання і не зафіксовано [PERSON] на фото під час огляду та відповідно, проведені без узгодження страховика. Крім цього, враховуючи умови п. 10.12. Загальної частини Договору страхування, згідно яких Страховик має право визначити СТО, на якому буде здійснюватися ремонт пошкодженого ТЗ, оскільки згідно п. 1.7.2. Основної частини Договору страхування Страхувальником вибрано опцію «СТО за вибором Страхувальника» - «Ні», Страховик для проходження оцінки стану та ремонту пошкодженого ТЗ запропонував Страхувальнику СТО ФОП [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відтак, коли пошкоджене авто прибуло на запропоноване страховиком СТО, то представником СТО зафіксовано частковий відновлювальний ремонт ТЗ, зокрема, замінена ходова частина переднього правого колеса, рульова рейка. При цьому, інші частини ТЗ були доставлені окремо від транспортного засобу. Також, на СТО не було доставлено передні фари та решітка радіатора. Даний факт засвідчив ФОП [PERSON] , що здійснює свою діяльність за адресою: [ADDRESS] , підтвердивши це страховику листом від 13.09.2023 p. Також, на СТО не було доставлено передні фари та решітка радіатора (зазначається в листі ФОП [PERSON] від 13.09.2023 p.). Зі слів Страхувальника, зокрема, фари вже ремонтувалися на іншому автосервісі, а решітку радіатора викинули після первинного огляду на автосервісі «Motor Welt». Окрім цього, 31.08.2022 р. автомобіль позивача був наданий на СТО, лише 08.09.2022 року, тобто страховик отримав доступ для проведення діагностики електрообладнання автомобіля страхувальника на СТО. Так, вбачається, що за результатими звернення позивача до страхової компанії, експертами [PERSON] та [PERSON] були виконанні експертні дослідження з якими позивач не погоджується. Позивач вважає, що висновок експертного дослідження №49 від 11.10.2022 року, проведеного судовим експертом [PERSON]., не можна вважати достовірними та таким, що встановлює дійсні обставини виникнення пошкоджень на застрахованому транспортному засобі, оскільки висновок судового експерта містить суперечності між дослідницькою та заключною частинами, що не дозволяє однозначно трактувати результати проведеного дослідження. Також, такий висновок суперечить вимогам Інструкції, але й безпосередньо експертне дослідження виконане поверхово та необєктивно та з грубими порушеннями. Така ж позиція позивача стосовно експертного дослідження №49 від 11.10.2022 року, проведеного судовим експертом [PERSON]. Представник відповідача вважає, що доводи позивача щодо висновків експертів є необґрунтованими, оскільки страховик наділений правом самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку, в тому числі шляхом залучення судових експертів для проведення експертиз. Відповідно, скориставшись своїм правом, 08.09.2022 р. страховиком проведено діагностування електричної системи транспортного засобу на відповідність даних виникнення його несправностей, що зафіксовані електронною системою транспортного засобу та датою дорожньо-транспортної пригоди, з`ясувавши, що при умові виникнення несправностей транспортного засобу, заподіяних при настанні страхової події 28.08.2022 року, з технічної точки зору їх виникнення не відповідає дійсності. Даний факт підтвердив судовий експерт [PERSON] у своєму висновку № 49 від 11.10.2022 р. за результатами дослідження діагностичної карти автомобіля BMW М5, д.н.з [NUMBER] , VIN [NUMBER] , Дилер BMW Dealership Luitpoldpark 80804 Murich DE. Дилерський номер 32395. При цьому, сторона позивача вважає, що висновок експертного дослідження № 49 від 11.10.2022 року, проведеного судовим експертом [PERSON], не можна вважати достовірними та таким, що встановлює дійсні обставини виникнення пошкоджень на застрахованому транспортному засобу. Однак, як вважає представник відповідача, висновок судового експерта не містить суперечності між дослідницькою та заключною частинами, що дозволяє однозначно трактувати результати проведеного дослідження. Так, відповідачем ставилось на вирішення експерту [PERSON] наступне питання: «Чи можливо з технічної точки зору виникнення несправностей у автомобіля BMW М5 д.н.з [NUMBER] VIN [NUMBER] , які були зафіксовані діагностичним обладнанням (Дилерський номер 32395) час їх виникнення 08.09.2022 9 год 34 хв., 24 хв., 52 хв.,42 хв.,40 хв. в момент їх діагностування, а саме 08.09.2022 з 14 год. 40 хв по 14 год. 44 хв при умові їх виникнення при настанні ДТП 28.08.2022 року?» Як вказує експерт у дослідницькій частині висновку, що: « -На дослідження була надана діагностична карта BMW М5 д.н.з [NUMBER] VIN [NUMBER] , Дилер BMW Dealership Luitpoldpark 80804 Murich DE. Дилерський номер 32395. - Даною діагностичною програмою були зафіксовані помилки які виникли результаті дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 28.08.2022 року приблизно о 00 год. 05 хв. на автодорозі М5 Київ - Одеса 267 км +132 м. Дані помилки в цілому відповідають пошкодженням автомобіля BMW М5 [NUMBER] (зображення № 1,2)». При цьому, в заключній частині висновку експерт [PERSON] надає відповідь на поставлене Страховиком запитання і зазначає, що «З технічної точки зору виникнення несправностей у автомобіля BMW М5 д.н.з [NUMBER] VIN [NUMBER] , які були зафіксовані діагностичним обладнанням (Дилерський номер 32395) час їх виникнення 08.09.2022 9 год 34 хв., 24 хв., 52 хв., 42 хв., 40 хв. в момент їх діагностування, а саме 08.09.2022 з 14 год. 40 хв по 14 год 44 хв при умові її виникнення при настанні ДТП 28.08.2022 року з технічної точки зору не відповідає дійсності з причин викладених в дослідницькій частині». Таким чином, представник відповідача вказує, що враховувати дослідницьку частину даного висновку, що проведена експертом діагностика показує дату та час виникнення помилок щодо несправностей транспортного засобу, які у випадку відсутності стороннього втручання, після виникнення пошкоджень, мали б фіксуватися в електричній системі транспортного засобу в момент, коли він потратив в дорожньо-транспортну пригоду і отримав пошкодження, які й привели до виникнення таких несправностей транспортного засобу. Встановлені в експертизі дані додатково підтверджують страховику те, що після ДТП мало місце втручання страхувальником чи його представниками в електричну систему ТЗ, що не дає можливості страховику перевірити чітко час та дату виникнення зафіксованих пошкоджень на ТЗ, які могли мати місце й до дати ДТП, яке могло бути зроблено для приховання точної дати та часу виникнення пошкоджень на ТЗ. Окрім цього, представник відповідача звернув увагу, що експертом [PERSON] було допущено суто механічну помилку у вступній, дослідницькій та заключній частині висновку щодо транспортного засобу, а саме помилково було зазначено номером кузова [NUMBER] , а в той же ж час, слід вважати правильним номером кузова ТЗ [NUMBER] , оскільки експертне дослідження проводилось саме стосовно автомобіля [PERSON] , що додатково підтверджує вказання реєстраційного номеру ТЗ, а також вказання номеру кузова ТЗ [NUMBER] в роздруківках результатів діагностики, що долучені до висновку експерта [PERSON] . Також, судовим експертом [PERSON] виконане транспортно-трасологічне дослідження за заявою Страховика, за результатами якого складено Висновок № 122/22 за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження від 27.09.2022 р. Зокрема, на вирішення експерту було поставлене наступне запитання: «Чи міг утворитись комплекс пошкоджень, наявних на автомобілі BMW М5 держ. номер [NUMBER] , при обставинах, викладених в поясненнях водія даного автомобіля?». В дослідницькій частині висновку експерта обґрунтовано описується процес дослідження та його результати, а також надається належні обґрунтування висновків з поставлених питань Відтак, на думку представника відповідача, експерт достатньо аналізує пошкодження транспортного засобу, які були зафіксовані протоколом огляду від 30.08.2022 року, для того, щоб зробити відповідний висновок. Згідно зазначеного висновку було встановлено, що «Комплекс наявних на автомобілі BMW М5 держ. номер [NUMBER] , пошкоджень не міг утворитись при обставинах, викладених в поясненнях водія ТЗ [PERSON] » Відповідно, висновок експерта [PERSON] , за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження, є об`єктивним, достовірним та таким, що складений з дотриманням вимог Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції, при цьому, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтями 384 та 385 КК України. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до наступних висновків. Пунктом 1 ч. 2ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. За змістом ч. 1ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов`язковим. Згідно ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно зі статтею 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до з ч. 2ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про страхування» договір страхування повинен містити, серед іншого, перелік страхових випадків, умови здійснення страхової виплати, причини відмови у страховій виплаті. Окрім цього, відповідно до п. 6 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановленні статтею 991 ЦК України тастаттею 26 Закону України «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Тлумачення статей 990, 991 ЦК України, частини другої статті 8, частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» свідчить, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає. З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.08.2018 у справі № 227/3573/16-ц (провадження № 61-15026св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2022 у справі № 569/6553/20 (провадження № 61-14827 св 21). Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно, право на отримання страхового відшкодування виникає у Страхувальника (вигодонабувача) винятково за умов дотримання як загальних умов, так і інших умов, передбачених Договором страхування. Так, за умовами п. 1.16. Особливої частини Договору страхування передбачено, що при настанні страхового випадку з місця події, страхувальник або особа, допущена до керування транспортним засобом зобов`язаний негайно, але не пізніше однієї години не залишаючи місця події, сповістити асистуючу компанію - «Екліс» за телефоном: [NUMBER], [NUMBER] або [NUMBER], [NUMBER], або представника Страховика. Невиконання даної вимоги може бути підставою для зменшення суми страхового відшкодування або відмови у виплаті страхового відшкодування. Підпунктом 7.2.7. пункту 7.2. Договору страхування передбачено, що Страхувальник зобов`язаний повідомити Страховика про настання страхового випадку в строки, передбачені даним Договором та надати достовірну інформацію про обставини страхового випадку. Також, пунктом 8.1. Загальної частини Договору страхування перебачено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку Страхувальник або особа, допущена до керування транспортної засоби зобов`язані: з місця події негайно, як тільки йому стане відомо, але не пізніше однієї години не залишаючи місця події, сповістити асистуючу компанію та/або представника Страховика телефонним дзвінком та/або телефаксом за телефонами, зазначеними в Основній Частині даного Договору, про настання події, що містить ознаки страхового випадку та повідомити повну відому Страхувальнику інформацію про обставини настання події (дата, час і місце настання, характер пошкоджень, передбачуваний розмір збитків), номер Договору, а також провести фото-та відеофіксацію події з місця її настання. Пунктом 1.16. Основної частині Договору страхування був передбачений чіткий перелік номерів телефонів, на які позивач мав змогу зателефонувати, щоб сповістити асистуючу компанію Страховика про настання страхового випадку. Про вказання чіткого переліку номерів телефонів, на який мав телефонувати позивач йдеться і в п. 8.1. Загальної частини Договору страхування, що додатково наголошує про те, що Страхувальник повинен сповістити асистуючу компанію та/або представника Страховика телефонним дзвінком за телефонами, зазначеними в Основній Частині даного Договору страхування. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в силу умов договору та вимог законодавства, позивач несвоєчасно повідомив про настання страхового випадку, оскільки з наявних доказів у справі вбачається, що страхова подія сталась 28.08.2022, а позивач сповістив страхову на електронну пошту 29.08.2022. Щодо посилань на те, що останній телефонував одразу після настання транспортної пригоди, суд прийшов до висновку, що такі доводи є необґрунтовані, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовані наданою інформацію Прат «Київстар». Також, суд звертає увагу, що позивач, укладаючи договір про добровільне страхування, зокрема, підписуючи його підтвердив те, що він з ним ознайомлений. Відтак, відповідно останньому було відомо про його умови та необхідність повідомлення страхової за телефонами та у порядку передбаченому договором. Окрім цього, за умовами п. 8.3. Загальної частини Договору страхування вимагається, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку. Страхувальник або особа, допущена до керування транспортного засобу, зобов`язані «негайно сповістити відповідні державні органи МВС, Поліції. МНС та протягом 6 (шести) годин після моменту складання протоколу про ДТП. при умовах: - лобового зіткнення, при наявності травмованих осіб, виїзді на зустрічну смугу, перевертання ТЗ, виїзді поза межі проїжджої частини, перевищенні максимально допустимої швидкості на 40 км/год., за вимогою асистуючої компанії Страховика (дана вимога надається усно в телефонному режимі, і записується з метою захисту прав Страхувальника) та/або представників державних органів, задіяних при страховому випадку, звернутися до медичного закладу з метою отримання освідчення про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків, а на території інших держав - відповідні офіційні органи цих держав, здійснити усі інші необхідні процедури, передбачені Правилами дорожнього руху. В свою чергу, згідно п. 8.11. Загальної частини Договору страхування, у разі настання страхової події, що має ознаки страхового випадку, надати Страховику документи, необхідні для засвідчення страхового випадку та визначення розміру збитку, та вжити усіх необхідних заходів для реалізації Страховиком права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитку. Так, п. 10.1. Загальної частини Договору страхування передбачено, що страховик розглядає питання про можливість виплати страхового відшкодування після отримання наступних документів», зокрема, такими документами є документи, що визначені п. 9 Загальної частини Договору страхування, де в переліку документів, як необхідних, визначено надання Страховику довідки з медичного закладу про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу лікарських препаратів (у випадках, передбачених п. 8.3. Загальної частини даного Договору страхування). За умовами Договору страхування, серед перелічених випадків, передбачених п. 8.3. Загальної частини Договору страхування, при яких Страхувальник зобов`язаний протягом б (шести) годин після моменту складання протоколу про дорожню-транспортну пригоду звернутися до медичного закладу з метою отримання освідчення про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків, а на території інших держав, є умова як виїзд на зустрічну смугу, виїзд поза межі проїжджої частини. Так, відповідно до пояснень страхувальника, схеми місця дорожньо -транспортної пригоди, складеною працівниками поліції, фотографій з місця дорожньо -транспортної пригоди, транспортний засіб позивача внаслідок дорожньо -транспортної пригоди здійснив як виїзд на зустрічну смугу, а також виїзд поза межі проїзної частини, що, відповідно, й зобов`язувало страхувальника, який керував транспортним засобом на момент випадку, звернутися до медичного закладу з метою отримання документу про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків для подання його Страховику за умовами Договору страхування. Вітак, суд погоджується, з позицією відповідача, що в разі належного повідомлення про страхову про подію, позивача було б проінформовано про необіхідність прходження огляду на стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу лікарських препаратів та надати відповідний підтверджуючий документ страховику. Окрім цього, така умова передбачена умовами Договору про, які суд зазначив вище, а тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та знову ж таки свідчать про невиконання умов договору. Окрім цього, сторонами було долучено експертні висновки [PERSON] та [PERSON] . З експертного висновку судового експерта [PERSON] від 27.09.2022 вбачається, що на вирішення останньому було поставлено питання «Чи міг утворитись комплекс пошкоджень, наявних на автомобілі BMW М5 держ. номер [NUMBER] , при обставинах, викладених в поясненнях водія даного автомобіля?». Відтак, за результатами дослідження експерт прийшов до висновку, що комплекс наявних на автомобілі BMW М5 державний номер [NUMBER] пошкоджень не міг утворитись при обставинах, викладених в поясненнях водія транспортного засобу [PERSON] ». З висновку [PERSON] від 11.10.2022 вбачається, що на вирішення експерту [PERSON] було поставлене питання, а саме: «Чи можливо з технічної точки зору виникнення несправностей у автомобіля BMW М5 д.н.з [NUMBER] VIN [NUMBER] , які були зафіксовані діагностичним обладнанням (Дилерський номер 32395) час їх виникнення 08.09.2022 9 год. 34 хв., 24 хв., 52 хв.,42 хв.,40 хв. в момент їх діагностування, а саме 08.09.2022 з 14 год. 40 хв. по 14 год. 44 хв. при умові їх виникнення при настанні ДТП 28.08.2022 року?». Відтак, за результатами проведення експертного дослідження експертом був наданий висновок, у якому зазначено, що з технічної точки зору виникнення несправностей у автомобіля BMW М5 д.н.з [NUMBER] VIN [NUMBER] , які були зафіксовані діагностичним обладнанням (Дилерський номер 32395) час їх виникнення 08.09.2022 09 год. 34 хв., 24 хв., 52 хв., 42 хв., 40 хв. в момент їх діагностування, а саме 08.09.2022 з 14 год. 40 хв. по 14 год. 44 хв. при умові її виникнення при настанні дорожньо-транпсортної пригоди 28.08.2022 року з технічної точки зору не відповідає дійсності з причин викладених в дослідницькій частині. Так, пунктом 7.3.2 Договору страхування передбачено, що Страховик має право самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку, шляхом надсилання запитів для отримання відомостей чи додаткових документів, пов`язаних із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків та інших підприємств, установ і організацій, що володіють і інформацією про причини, обставини та наслідки страхового випадку. Таким чином, право з`ясовувати причини та обставини страхового випадку надано Страховику. У відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик може самостійно робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також мають право самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). З врахуванням зазначеного, висновки експертів відповідають вимогам закону і у суду відсутні підстави для їх відхилення, оскільки зазначені висновки не скасовані і не визнані недійсними, а тому суд вважає , що такі докази беруться судом до уваги, як такі, що підтверджує підстави відмови у виплаті страхового відшкодування. Окрім цього, вбачається, що експерти при надані висновків були повідомленні про кримінальну відповідальність, а тому суд вважає, що такі висновки є об`єктивними, а іншого стороною позивача не було надано суду. Також, суд вважає, що посилання позивача щодо неповноти та невірності експертних досліджень, зводяться до самостійного їх аналізу, без наявності спеціальних знань. Позивач, посилаючись на необгрунтованість висновків, не надав суду свого або ж не заявив клопотання про проведення експертизи, з метою доведення обставин на які він посилається. Окрім цього, суд вважає, що стороною позивача не було належним чином обґрунтовано розмір відшкодування та не надано належних доказів щодо розміру заявленої суми відшкодування. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог, оскільки станом на день розгляду вбачається, що позивач при настанні події не виконав належним чином передбачених умов договору, які не суперечать законодавству та не спротував висновків експертів, на підстав яких зокрема і відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд приходить до остаточного висновку про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак, з урахуванням зазначеного, позовні вимоги не підялгають задоволенню.

Outcome: dismissed