Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Адвокат Камінський Ігор Петрович, який діє в інтрересах [PERSON] , 23.09.2024 звернувся в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , та встановити наступні заходи тимчасового обмеження його прав і покласти на нього на строк 6 (шість) місяців такі обов`язки: заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням буде перебувати (перебуває) у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати sms - повідомлення) із [PERSON] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. В обґрунтування заяви представник заявника посилається на те, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє неповнолітніх дітей, та проживають за однією адресою по [ADDRESS] . За словами заявника [PERSON] систематично проявляє стосовно неї та їхньої старшої неповнолітньої доньки, безпідставну агресію, цькування, звинувачування в подружній зраді, погрожує, психологічно тисне, виражається на їхню адресу нецензурного лайкою, вживає алкогольні напої та веде аморальний спосіб життя. Внаслідок цього, між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство стосовно неї, так і стосовно їх спільної старшої неповнолітньої дитини. Починаючи з 2021 року, сварки між заявницею та заінтересованою особою були систематичними, проте, не всі зафіксовані у встановленому чинним законодавством порядку. Так, 01 липня 2021 року виник словесний конфлікт між заявницею та заінтересованою особою, в ході якого останній ображав заявницю нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. На заінтересовану особу складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 420837. Судом [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 18 грудня 2021 року, близько 21 год. 30 хв. [PERSON] вчинив насильство в сім`ї, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру щодо заявниці, а саме голосно кричав, погрожував розправою та залякав дітей, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Окрім того, 19 грудня 2021 року, близько 02 год. 08 хв., [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався нецензурно, погрожував фізичною розправою чим порушив ТЗП від 18 грудня 2021 року, а саме контактувати в будь-який спосіб з постраждалою особою. На заінтересовану особу складено два протоколи про адміністративне правопорушення: серії АПР18 №069255 від 18.12.2021 та ВАБ №849071 від 19.12.2021 відповідно. Судом, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 13 червня 2023 року близько 15 год. 00 хв. [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно заявниці, а саме: висловлювався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. На заінтересовану особу складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №785745. Судом, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 27 квітня 2024 року, приблизно о 02 год. 30 хв., [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно заявниці, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв з квартири. На [PERSON] складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №205432 від 27.04.2024. Судом, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. 03 вересня 2024 року [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно заявниці. На [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №250023. Протокол про адміністративне правопорушення, щодо [PERSON] скерована до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, на момент подачі заяви рішення не прийняте. Проте, після винесених численних протоколів, це не зупинило кривдника [PERSON] , він не розкаюється у вчиненому та продовжує свою протиправну поведінку, яка чинить негативний вплив як на заявника, так і на їх дітей. Зважаючи на викладене, представник заявника зазначає, що заявниця [PERSON] переконана, що вірогідність продовження повторного вчинення насильства відносно неї є дуже високою, оскільки [PERSON] впевнений у своїй безкарності, його агресія щоразу посилюється, а тому представник заявника просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . Заявниця [PERSON] в судовому засіданні, після надання їй слова головуючим, пояснення надавати відмовилася, вказуючи суду, що в заяві все написано. Позицію заявниці тільки вдалося з`ясувати в ході словесної перепалки із заінтересованою особою [PERSON] , в ході якої заявницею не було наведено жодного факту причин виникнення домашнього насильства. В подальшому, заявниця почала надавати суду окремі пояснення, з яких стало зрозуміло, що відносно неї вчиняється тільки психічне насильство, яке проявляється у формі сварок із чоловіком та пов`язане із вживанням ним алкоголю. Заявниця підтверджує, що фізичне насильство відносно неї не застосовується. Прояв економічного насильства пояснює тим, що чоловік їй не дає грошей. Заявниця допускає можливість, щоб чоловік проживав\~ у одній із кімнат (в залі). Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що дійсно у них з дружиною виникають сварки та непорозуміння, проте він себе не вважає винним у таких конфліктах. На запитання головуючого описати один з таких випадків, повідомив, що був випадок коли він лежав на дивані, а дружина взяла з холодильника пиво та вилила йому на голову, що спричинило між ними сварку. Фізичного насильства він до заявниці не застосовував.\~ Також пояснив, що\~ він два роки перебував на війні, зараз перебуває вдома, у зв`язку із відстрочкою. Зазначає, що квартира є придбаною за його кошти у 2019 році у шлюбі, іншого житла він не має, тому просить суд не виселяти його на вулицю, обіцяє не спілкуватися із дружиною та не заходити у її кімнату. Просив суд залишити його проживати вдома у іншій кімнаті. \~ Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши докази у справі вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:\~ - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2011 року (а.с.13). У шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15). Зі слів сторін вони разом проживають у спільній трьохкімнатній квартирі, за адресою [ADDRESS] . З інформації з офіційного вебпорталу Єдиний реєстр судових рішень встановлено, що\~ згідно постанов Івано-Франківського міського суду [PERSON] було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст. 173-2 КУпА, за вчинення домашнього насильства та за невиконання термінового заборонного припису (а.с.18-21). Прояв форми домашнього насильства полягав у\~ сварці із застосуванням нецензурної лексики. Фізичне насильство не застосовувалося. В судовому засіданні, з пояснень сторін, які відбувалися в ході словесної перепалки між сторонами, суду стало зрозуміло, що між сторонами часто виникають сварки та непорозуміння, конкретні причини яких судом не встановлені. Так, заінтересованою особою описано ситуацію коли заявниця виливає йому пиво на голову, про що заявниця не заперечувала у судовому засіданні, і жодних пояснень своїй поведінці не надала. Із зазначеного вбачається, що форма психологічного насильства між сторонами може бути взаємна, і поведінка заявниці в судовому засіданні наводить суд на такий висновок. Проте суд, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, не може вирішити питання надання обмежувального припису не лише чоловіку, а й дружині. Відтак, до уваги береться те, що заінтересована особа є співвласником житла та не має іншого житла для проживання, з його слів був військовослужбовцем, що не заперечувалося заявницею, не вчиняє по відношенню до дружини фізичного насильства, а мають місце тільки сварки між сторонами. Також враховується висловлена позиція заявниці про те, що вона допускає щоб чоловік проживав у іншій кімнаті. В сукупності, до уваги беруться факти неодноразового притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст. 173-2 КУпА, за вчинення домашнього насильства та видачу обмежувального припису, що свідчить про наявність фактів психологічного насильства по відношенню до заявника, які проявляються у формі сварок з використанням\~ ненормативної лексики. Таким чином, суд, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, прийшов до висновку про можливість видачі обмежувального припису із забороною [PERSON] , на термін 2 (два) місяці: заходити до кімнати, яку займає та в якій проживає [PERSON] , у квартирі за адресою [ADDRESS] , та заборони [PERSON] , особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням буде перебувати (перебуває) у місці, йому невідомому переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати sms - повідомлення), або контактувати через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. На думку суду, такі обмеження для заінтересованої особи будуть дієвими та є співмірними із проявими форми домашнього насильства. Щодо строку встановлення обмежень, то 6 (шести) місячний строк є надмірно тривалим та може спричинити відсутність комунікації між подружжям, які мають на вихованні двох неповнолітніх дітей, що в свою чергу може мати негативні наслідки для сім`ї, її збереження та виховання дітей. В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2\~ ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Outcome: partial