Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

19.06.2024 представник позивача, адвокат Лигін Вадим Віталійович, звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», обґрунтовуючи тим, що 24.05.2021 між АТ «Правекс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №054RPUA211440001, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20.02.2024 утворилася заборгованість у розмірі 163080,77 грн, яка складається із: 131762,38 грн заборгованості по основній сумі кредиту, 0,00 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту, 31318,39 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до умов Кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу Позичальник, зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування протягом тридцяти календарних днів з дня відправлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту. Також, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору, 28.03.2024 представником позивача на адресу відповідача було направлено досудову вимогу від 28.03.2024 №054RPUA211440001/24/1, в якій позивач вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Договору та погасити заборгованість в розмірі 163080,77 грн. Тому, просив у судовому порядку стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 054RPUA211440001 в загальному розмірі 163080,77 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. 11.07.2024 судом поставлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача, адвокат Лигін Вадим Віталійович, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивач підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подала. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що 24.05.2021 між АТ «Правекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №054RPUA211440001 (а.с. 14-26), на підставі якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 170000,00 грн на споживчі цілі, на строк з 24.05.2021 до 23.05.2026, дата остаточного повернення кредиту 23.05.2026, зі сплатою фіксованої процентної ставки 18,99 % та сплатою щомісячних платежів, в тому числі процентів до 24 числа кожного місяця. Відповідно до п. 4.1 Договору видача кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, зазначений у п. 5 Особливої частини Договору. Відповідно до п. 6.1 Договору позичальник зобов?язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих процентів та інших платежів у валюті кредиту. При\~ настанні подій, зазначених у п. 9.1 Договору, достроково у межах строків, передбачених чинним законодавством, погасити заборгованість за кредитом і процентами у повному обсязі, а також сплатити пеню. Відповідно до положень п. 9.1 Договору банк має право припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплату боргу за кредитом, що залишилася, належних процентів, пені та інших платежів, у разі настання будь-якої з подій, визначених у цьому пункті. Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту, належних до сплати процентів, пені та інших платежів, повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги банку. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Також, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Отже, встановлено, що вказаний кредитний договір №054RPUA211440001 від 24.05.2021, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 24.05.2021 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Ч. 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Встановлено, що АТ «Правекс Банк» свої зобов`язання за кредитним договором №054RPUA211440001 від 24.05.2021 виконав у повному обсязі, перерахувавши позичальнику [PERSON] кредитні кошти в розмірі 170000,00 грн, що підтверджується випискою банку за особовим рахунком (а.с. 55). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 8-9), вбачається, що заборгованість [PERSON] кредитним договором №054RPUA211440001 від 24.05.2021станом на 20.02.2024 становить 163080,77 грн, яка складається із: 131762,38 грн заборгованості по основній сумі кредиту та 31318,39 грн заборгованості за відсотками. 28.03.2024, у зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань, АТ «Правекс Банк» направив [PERSON] досудову вимогу №054RPUA211440001/24/1, в якій вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Договору та погасити заборгованість в розмірі 163080,77 грн та повідомив, що у випадку невиконання боргових зобов`язань кредитор буде змушений звернутись за захистом своїх прав до суду (а.с. 6, 10). Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами договору була ознайомлена, підписала договір і отримала кредит, однак умови договору порушила. Також, позивачем доведено факт укладення кредитних договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення. Тому, суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданих позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3028,00 грн (а.с. 7).

Outcome: approved