Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

09 липня 2024 року представник позивача звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 18.08.2017 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Розмір кредитного ліміту 200000,00 грн, процентна ставка 24 % річних. Взяті на себе зобов`язання банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим, станом на 20.12.2021 утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 42594,44 грн. 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свого обов`язку за кредитним договором, представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі в розмірі 42594,44 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 7100,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив наступне. 18.08.2017 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферта) було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов якої банк встановив позичальнику кредитний ліміт в сумі 200000,00 грн, процентна ставка 24 % річних (а.с.5-6). Як вбачається з Розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 20.12.2021 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: 42594,44 грн, з яких 38086,83 грн заборгованість за тілом кредиту, 3855,93 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, неустойка (штраф) 400 грн, 251,68 грн - овердрафт (а.с.24). 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу № 4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1-1 до Договору (а.с. 7-11). Відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42594,44 грн (а.с.12-13). Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.08.2017, укладеною між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на підставі Договору факторингу № 4 від 20.12.2021. Відповідно до ч. 1 ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитними коштами, тому суд дійшов висновку, що позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. Як зазначено в ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Макєєв В.М. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 7100,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено повністю, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача на його користь в сумі 7100,00 грн. \~\~\~\~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved