Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

АТ «Акцент-банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 16.12.2016 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого позивачем надано відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків у розмірі 46,8 % за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язалася погасити заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, на умовах, визначених даним договором. Проте відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 79\~759 грн. 37 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 46\~951 грн. 46 коп та заборгованості по відсоткам у розмірі 32\~807 грн. 91 коп., яку просив стягнути разом з судовими витратами. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 червня 2024 року справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року призначено судове засідання провести у режимі відеоконференції. Представник позивача АТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково в сумі4\~578,69 грн., підтримала наданий суду відзив, просила врахувати Постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року по справі № 545/2248/17, а також ту обставину, що відповідачем повернуті позивачу кошти у розмірі 91\~771 грн. 57 коп. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, який в судове засідання не з`явився. Суд,\~заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено,\~що 16.12.2016\~року між\~АТ \~«Акцент-банк»\~та \~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~б/н\~згідно умов\~якого позивачем\~надано відповідачу\~кредит у\~виді встановленого\~кредитного ліміту\~на \~картковий рахунок\~зі сплатою\~відсотків за\~користуванням кредитом\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на відповідача: 16.12.2016 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000 грн., 13.01.2017 року збільшення кредитного ліміту до 14 000 грн., 14.04.2017 року збільшення кредитного ліміту 15 000 грн., 15.04.2027 року збільшення кредитного ліміту до 15\~000 грн, 17.01.2020 року збільшення кредитного ліміту до 30\~000 грн., 22.04.2020 року збільшення кредитного ліміту до 45\~000 грн., 16.06.2020 року збільшено кредитний ліміт до 50\~000 грн., 29.08.2023 року зменшено кредитний ліміт до 46\~951 грн. 46 коп., 23.11.2023 року збільшено кредитний ліміт до 47\~000 грн. Відповідачу видано картку № [NUMBER] , строк дії якої - до серпня 2020 року, що підтверджується довідкою АТ «А-Банк». В подальшому карта відповідачу неодноразово перевипускалась, термін дії останньої до березня 2027 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов \~договору, станом на 11 травня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 79 759 грн. 37 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 46 951 грн. 46 коп., заборгованість відсотками у розмірі 32 807 грн. 91 коп. Відповідно до ч.ч.1, 2ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК Україниістотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч.2 ст.1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1ст.633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТАкцент-Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У анкеті-заяві позичальника від 16.12.2016 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом. Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилається на Тарифи надання банківських послуг та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», як невід`ємні частини договору. Однак, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Тарифами користування кредитною карткою та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» ознайомився відповідач та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом кредитор мав можливість додати до позовної заяви Умови та Правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок нарахування процентів. Згідно з ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 16.12.2016 року. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19. Укладений між сторонами кредитний договір від 25.01.2017 року у вигляді анкети-заяви позичальника, підписаний сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, суд дійшов до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно приведеного банком розрахунку заборгованості, станом на 11.05.2024 року заборгованість за тілом кредиту складає 46\~951 грн. 46 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту, суд враховує наступне. Відповідач не заперечує отримання коштів, проте у відзиві зазначає, що нею було використано кредитних коштів за період з 27.09.2017 року по 27.02.2024 року у розмірі 96\~350 грн. 26 коп. з яких повернуто відповідачем за період з 27.09.2017 року по 27.02.2024 року у сумі 91\~771 грн. 57 коп. Крім того, згідно розрахунку заборгованості , який наданий позивачем станом на 11.05.2024 року встановлено, що відповідачем внесена сумма коштів на погашеня заборгованості у розмірі 91 771 грн. 57 коп. Сума знятих коштів за тілом кредиту перевищує суму внесених відповідачем коштів в рахунок повернення кредитних коштів, а тому заборгованість по тілу кредиту складає різницю у розмірі 4 578 грн. 69 коп. Таким чином, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого сторонами окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4\~578 грн. 69 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141\~ЦПК\~України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позовні вимоги задоволено на 5,7 %, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 172 грн. 60 коп.

Outcome: partial