Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка є інвалідом з дитинства групи «А». Позов обґрунтований тим, що сторони з 13.08.2002 року по 25.09.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбу. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Син в даний час проживає з позивачкою. Син є інвалідом дитинства групи «А», йому встановлена в даний час доросла І група «А» інвалідності довічно і зазначено, що він потребує постійного стороннього догляду і нагляду. Відповідач в даний час перебуває за кордоном, отримує там дохід., але після досягнення сином повноліття з лютого 2024 року припинив сплату аліментів. Позивачка не працює та здійснює догляд за сином, єдиним доходом є державна соціальна допомога по догляду за інвалідом. Батько є здоровим, працездатним і має можливість сплачувати аліменти з частини свого заробітку в сумі 12000 грн. На даний час місячні витрати на сина становлять приблизно 12 000 грн., тому вона змушена звернутись із позовом до суду. 09 липня 2024 року представник відповідача через систему Електронний суд подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки в матеріалах справи немає жодного доказу наявності у відповідача офіційного регулярного доходу, а тому у нього немає реальної можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, який є надмірним. Відповідач не отримує стабільного доходу, не отримує будь якої соціальної допомоги та на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Тому відсутні підстави для участі батька в утриманні дитини на підставі ст. 198 СК України. Позивачка подала відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідач вводить суд в оману, оскільки вже 10 років проживає за кордоном та отримує там дохід. Про свої доходи відповідач взагалі не вказує та не конкретизує їх. Позивач цілодобово здійснює догляд за сином та відповідачу це відомо, але він уникає обов`язку утримувати свою дитину, яка потребує догляду та опіки. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Також позивачка додатково пояснила, що вона проходила спеціальне навчання по догляду за дитиною інвалідом, н даний час сукупний дохід її та сина складає приблизно 16 000 тисяч гривень на місяць, оскільки розмір соціальної допомоги сина зріс до 8000 грн. Також позивачка отримує допомогу в розмірі 8000 грн. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Його представники [PERSON] та [PERSON] неодноразово подавали клопотання про відкладення судового засідання. [PERSON] 10.07.2024 подавала клопотання про відкладення судового засідання, яке було призначено на 10.07.2024 у зв`язку з її вступом у справу як представника та необхідністю ознайомитись із матеріалами справи (а.с.59). Але з матеріалами справи представник [PERSON] так і не ознайомилась, заява про ознайомлення з матеріалами справи в справі відсутня, в судові засіданні вона так і не з`явилась та жодної участі у справі не брала. 14.09.2024 в судове засідання з`явився ще один представник відповідача [PERSON] , якого суд зобов`язав надати інформацію про доходи відповідача та представник вказав, що надасть таку інформацію в наступне засідання. В наступне судове засідання 10.10.2024 відповідач та жоден із трьох представників не з`явились, ухвалу суду про надання інформації про доходи відповідача не виконано, про причини невиконання ухвали суду не повідомлено суд. 08.10.2024 представник відповідача [PERSON] подала клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з її перебуванням в іншому суді та необхідністю отримання відповіді на адвокатський запит, але судом відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання з підстав його необґрунтованості, крім того, інтереси відповідача представляє троє адвокатів, а тому в них була нагода надіслати запити та отримати на них відповіді раніше. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , якому на даний час виповнилось 18 років (а.с.6). [PERSON] є інвалідом з дитинства першої групи А довічно і потребує постійного стороннього догляду і нагляду, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Позивачка не працює, оскільки зайнята постійним доглядом за сином [PERSON] , що підтверджується копією трудової книжки (а.с.13). Відповідач, батько [PERSON] , з ними не проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Інформація про доходи відповідача відсутня, хоча адвокат відповідача зобов`язувався її надати. Відповідач не працює, з його слів, доходів за 2024 рік немає згідно інформації ГУДПС в Івано-Франківській області, але й на обліку в центрі зайнятості не перебуває, що підтверджується довідками (а.с.49). Також відповідач не отримує допомоги та пенсії, що підтверджується довідками (а.с.50). На час коли син був неповнолітнім, то відповідач сплачував аліменти на його утримання згідно договору між батьками від 15.10.2020 в розмірі 6700 грн., що було еквівалентно 200 Євро, але на даний час договір втратив свою дію (а.с.99). Позивачка та син [PERSON] отримують державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю та з лютого 2024 по червень 2024 отримували державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, що підтверджується копіями довідок Департаменту соціальної політики Івано-Франківського МВК, їх сукупний з позивачкою місячний дохід складає близько 16 000 грн. [PERSON] очевидно потребує допомоги та підтримки, зокрема фінансової допомоги, що підтверджується медичними документами, які надані позивачкою (а.с.82). У відповідності з вимогами ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Повнолітній [PERSON] є інвалідом з дитинства першої групи А довічно і потребує постійного стороннього догляду і нагляду, позивачка не може працювати та отримувати інший дохід окрім соціальної допомоги, а відповідач не надав доказів того, що він не може сплачувати аліменти на утримання свого сина і після його повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір соціальної допомоги, яку отримує позивачка та [PERSON] , відсутність офіційного доходу у відповідача, а також те, що між сторонами був укладений договір про сплату аліментів та відповідач у 2020 році погодився сплачувати аліменти в сумі 6700 грн., тобто такий розмір був тоді для нього прийнятним, незважаючи на відсутність регулярного та стабільного доходу. Але, суд вважає розмір аліментів в сумі 12 000 грн. завищеним. Позивачка обґрунтовує таким розмір тим, що сину потрібне спеціальне лікування, реабілітація для підтримки його стану, але позивачка може звернутись з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання сина, в разі їх вже фактичного понесення на програму реабілітації чи якісь спеціальні апарати. Вимоги про стягнення додаткових витрат позивачка не заявляла. Тому відповідач слід стягувати аліменти в розмірі 6700 грн., які він сплачував до повноліття сина. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо стягнення судових витрат, то слід вказати наступне. За вимогами ст.133,137,141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує в т.ч. дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачка зазначає, що нею понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом,витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та(або)значенням справи для сторони,в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий розмір витрат суд вважає обґрунтованим, а тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1211,20 гривень судового збору на користь держави. На підставі ст. 182, 191, 198, 200 СК України,

Outcome: partial