Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, третя особа Державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицька Юлія Анатоліївна, в якому просить додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] , перебуваючи у м. Сєвєродонецьку Луганської області, померла знайома позивача [PERSON] , [INFO] , яка проживала у м. Сєвєродонецьку Луганської області. За життя, саме 02.12.2021 року, [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] . Так після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири у м. Сєвєродонецьку Луганської області та недоотриманої пенсії. Оскільки позивач перебувала у м. Сєвєродонецьку Луганської області яке є тимчасово окупованою територією, органи державної влади свої повноваження не здійснюють, а також не існує нотаріусів, що виконують свою діяльність відповідно до вимог українського законодавства, у встановлений 6-місячний строк із заявою про прийняття спадщини позивач не звернувся. Додатково зазначає, що свідоцтво про смерть [PERSON] належного зразку було отримано лише 19.07.2023 року та видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою від 29.09.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки разом зі спадкодавцю позивач не проживав та в шестимісячний строк після її смерті до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся. Отже, у визначений законом шестимісячний строк позивач не подала заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у зв`язку з чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року закінчено підготовче провадження у справі. В судове засідання позивач та представник не з`явилися, останній надав суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх повному задоволенні, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Третя особа державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровськоїобласті, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09 вересня 1996 року № [NUMBER] , квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної (сумісної) власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серії АЕІ № 896997 [PERSON] є спадкоємницею майна [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 29). Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво складається з: 1/2 частки квартири, розташованої в [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.09.1996 року ЖКК концерну «Луганськбуд» по розпорядженню № 187 від 09.09.1996 року за № 770. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на законних підставах отримала у свою власність квартиру розташовану в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 03.12.2021 року, яким заповіла усі свої права та обов`язки, які належали їй на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належать у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що їй буде належить на день смерті і на що за законом матиме право [PERSON] (а.с. 8). Позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак постановою від 29.09.2023 року, державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, [PERSON] було відмовлено позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв`язку із пропущенням строку на прийняття спадщини (а.с. 15). Натомість суд зазначає, що строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини. Як встановлено судом, в період шестимісячного строку на подання такої заяви про прийняття спадщини, м. Сєвєродонецьк, Сєвєродонецький район, Луганська область відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 року № 309 ввійшло до Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацієюта визнана тимчасово окупованою територією України. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. В подальшому, 12 лютого 2015 року Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» доповнено статтею 11-1, згідно з якою передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, то місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Звернення позивача із заявою про прийняття спадщини на території окупованого м. Сєвєродонецька, Сєвєродонецького району, Луганської області не могло розцінюватися як належне, оскільки ця територія не контролюється органами державної влади України. Враховуючи обставини цієї справи, суд вважає, що тимчасова окупація території м. Сєвєродонецька, Сєвєродонецького району, Луганської області призвела до непоправних перешкод у реалізації позивачем своїх спадкових прав, які не могли бути ним усунуті, у зв`язку із чим право позивача на подання заяви про прийняття спадщини підлягає захисту у судовому порядку. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до вимог статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. На підставі вимог статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17. Тобто, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до постанови КМУ № № 469 від 9 травня 2023 рок «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо вдосконалення питань проходження служби цивільного захисту та грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» строк прийняття спадщини повернуто до 6 місяців. На переконання суду обставини позивача щодо неможливості виїхати на територію підконтрольну Україні свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, у суду є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення їй додаткового, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, строку протягом одного місяця. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved