Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, в якій просить суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , виключити відомості з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , про [PERSON] , як батька дитини, внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини позивача - [PERSON] , [INFO] . Змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем перебував у дружніх стосунках у період з січня по грудень 2011 року. Відповідач у шлюбі з іншими особами не перебувала. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого у свідоцтві про народження вказана [PERSON] , а батько [PERSON] запис у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України. До народження дитини позивач та відповідач мали намір проживати однією сім`єю. Після народження дитини сторони тимчасово припинили спілкування у зв`язку з суперечностями щодо бачення спільного проживання, у зв`язку з цим відповідачка записала батька дитини у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. З початку 2012 року позивач з відповідачем налагодили стосунки, а з 20.01.2024 року зареєстрували шлюб. Не зважаючи на укладення шлюбу відповідач не бажає визнати факт батьківства позивача за [PERSON] та подати заяву про визнання походження дитини відповідно до ст. 126 СК України, а тому позивач вимушений звернутися до суду з відповідною заявою. Представник відповідача в судове до суду не прибув, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач до суд не прибула, у відзиві на позовну заяву надану нею через канцелярію суду позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, підтвердила факт того, що позивач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , просила розглядати справу без її участі. Представник Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) в судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву , в якій просив суд розглядати справу без його участі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення про задоволення позову, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі та наявність законних підстав для задоволення позову. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вбачає, що відповідач по справі, [PERSON] , 20 листопада 1986 року зареєструвала шлюб 20 січня 2024 року з [PERSON] та після реєстрації шлюб їй присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с 8 оборот). У період з січня 2011 року по січень 2024 року позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , відносини з останньою періодично припинялися та відновлювалися. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , батьком якого у свідоцтві про народження записаний у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України - [PERSON] ( а.с.7 оборот,8) Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з ст. 125 Сімейного кодексу України вбачається, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Європейським судом з прав людини констатовано, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Його доказова цінність суттєво переважає будь-який доказ, наданий сторонами для підтвердження чи спростування факту оспорюваного батьківства (KALACHEVA v/ RUSSIA, No3451/05, ЄСПЛ від 07.05.2009 року). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-4 (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. За результатами дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства № 1802 від 02.08.2024 проведеного медичною лабораторією NIKO LAB встановлено, що [PERSON] , [INFO] (позивач) є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99,9999999999 %. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, які доведені належними та допустимими доказами, суд вважає, що позивачем правильно обраний спосіб захисту свого права, дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно перевірені судом, тому позов [PERSON] про визнання батьківства є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. За правилами ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до абз.8 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 2.16.4 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи встановлені судом обставини та на підставі досліджених доказів, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , внести відповідні зміни до актового запису № 589 про народження дитини, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, зазначивши батьком дитини позивача, та виключивши з актового запису відомості про [PERSON] , як батька дитини. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2422,40 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 1211,20 грн.

Outcome: approved