Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право на проживання, користування житловим приміщенням задоволено частково та визнано [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , визнано [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] , стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору та стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору. В інших позовних вимогах відмовлено. Представник позивача адвокат Марич І.Ю. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі. Заяву мотивує тим, що позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про визнання їх такими, що з 1 січня 2009 року втратили право на проживання, користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, щозгідно свідоцтва про право на спадщину за законом вона євласником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , та надала довідки Вільховецької сільської ради Тячівського району № 155 від 28 березня 2024 року, з якої відомо,що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але з 2007 року на території України не проживає та № 156 від 28 березня 2024 року, з якої відомо, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в будинку [ADDRESS] , але з 2005 року натериторії України не проживає. Із довідки Вільховецької сільської ради Тячівського району№ 327 від 08 серпня 2024 року відомо, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в будинку [ADDRESS] , але на протязі багатьох років по місцю реєстрації не проживають. Суд задоволив позов частково, лише до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , яких визнав такими що втратили право користування будинком [ADDRESS] , стягнув судовий збір. Разом з тим, позивачка просила суд визнати відповідачів такими що втратили і право користування, і право на проживання у будинку з 01 січня 2009 року, оскільки станом на 01 січня 2009 року відповідачі вже не проживали в будинку більше року. В мотивувальній частині рішення суд зазначив, що підставою для задоволення позову є встановлений факт безпричинного непроживання відповідачами у будинку більше року, проте суд не вирішив в повній мірі частину позовної вимоги позивачки: визнавши втрату права користування, не вирішив прохання позивачки визнати відповідачів і такими, що втратили також і право на проживання, з часу, зазначеного в позовній вимозі - з 01 січня 2009 року. Просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішивши зазначену частину позовної вимоги щодо втрати, на рівні з правом користування, і права на проживання відповідачів, з 01 січня 2009 року. Відповідно до п.1 ч.1 та ч.4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи наведене та не вбачаючи необхідності у виклику учасників справи в судове засідання, суд провів судове засідання у відсутності сторін, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право на проживання, користування житловим приміщенням задоволено частково та визнано [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , визнано [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] , стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору та стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору. В інших позовних вимогах відмовлено. Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що: згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 грудня 2019 року, [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не видано; із довідки Вільховецької сільської ради Тячівського району № 155 від 28 березня 2024 року відомо, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але з 2007 року на території України не проживає; згідно довідки Вільховецької сільської ради Тячівського району № 156 від 28 березня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в будинку [ADDRESS] , але з 2005 року на території України не проживає; із довідки Вільховецької сільської ради Тячівського району № 327 від 08 серпня 2024 року відомо, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в будинку [ADDRESS] , але на протязі багатьох років по місцю реєстрації не проживають. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України" відповідно до ст. 107 ЖК України (аналогічна ст. 167 ЖК України) наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім`ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Тобто, право користування житловим приміщенням це право жити (проживати) у такому приміщенні. Отже, при визнанні особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення, не потрібно визнавати її такою, що втратила право на проживання в даному житловому приміщенні, оскільки право користування житловим приміщенням включає в себе, в тому числі, і право на проживання в даному житловому приміщенні, а тому у позовній вимоз і про визнання відповідачів такими, що втратили право на проживання в житловому приміщенні, слід відмовити. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що судом при ухваленні вищевказаного рішення не було вирішено питання щодо визнання відповідачів по справі такими, що втратили право користування житловим приміщенням саме з 01 січня 2009 року (іншої точної дати не встановлено), суд вважає за необхідне заяву про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення, а саме: доповнити другий та третій абзац резолютивної частини рішення суду, після слів "Закарпатської області", словами "з 01 січня 2009 року".

Outcome: partial