Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Представник позивача 17.07.2024 звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 50680 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 20.02.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1351-8979, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача складають кредитний договір. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 18000 грн на строк 300 днів з базовим періодом 14 днів та стандартною процентною ставкою 2,5 % в день.На підставі укладеної між сторонами додаткової угоди від 27.02.2024 позивач додатково надав відповідачці 1800 грн кредиту. У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором станом на 26.04.2024 утворилася заборгованість у сумі 50680 грн, що складається із 19800 грн заборгованості за тілом кредиту, 30880 грн заборгованості за відсотками. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. Позивач у поданому до суду клопотанні позов підтримав, просив справу розглянути справу без участі свого представника. Відповідачка у поданій до суду заяві позов визнала частково, посилаючись на те, що позивач неправомірно застосував до споживчого кредиту, який вона отримала 20.02.2024, денну процентну ставку 2,5 %, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Згідна сплатити відсотки по ставці 1 % та тіло кредиту, з урахуванням проплаченої нею суми на погашення кредиту. Проти часткового задоволення позову не заперечувала, просила розстрочити визначену судом суму боргу на 6 місяців, оскільки вона офіційно не працює, не має постійного доходу, та справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачка [PERSON] 20.02.2024 уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1351-8979, згідно якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 18000 грн на строк 300 днів до 15.12.2024 з базовим періодом 14 днів та денною процентною ставкою 2,5 % (912,50 % річних) (а.с.10-17, 25 зв.ст.-28). На підставі укладеної між сторонами додаткової угоди від 27.02.2024 до договору про відкриття кредитної лінії позивач додатково надав відповідачці 1800 грн кредиту (а.с.29 зв.ст. - 31). Договір і додаткова угода підписані сторонами в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 26.04.2024 у розмірі 50680 грн, що складається із 19800 грн заборгованості за тілом кредиту, 30880 грн заборгованості за відсотками, згідно з довідкою про укладений кредит, яка містить розрахунок заборгованості (а.с.41 також зв.ст.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Частина 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 цього Закону визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Суд погоджується з твердженням відповідачки про неправомірність застосування позивачем до споживчого кредиту, який вона отримала 20.02.2024, денної процентної ставки у 2,5 %. При цьому суд зазначає, що частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою ст. 8 доповнена згідно із ЗУ № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма набрала законної сили 24.12.2023, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачкою ця норма чинна. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 4.15 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 2,5 % у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1 %. Суд також зазначає, що сплачені відповідачкою суми на погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: погашення 08.03.2024 975 грн та погашення 12.03.2024 500 грн, - кредитор звернув повністю на погашення відсотків, що суперечить вимогам ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», яка встановлює черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит. Відповідно до вказаної норми у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Тобто кредитор мав поділити сплачені відповідачкою суми, звернувши половину на погашення тіла кредиту та половину на погашення відсотків. З урахуванням викладеного суд розраховує заборгованість за відсотками таким чином: -з 20.02.2024 до 26.02.2024 - 18000 грн х 1 % = 180 грн х 7 дн. = 1260 грн; -з 27.02.2024 до 07.03.2024 - 19800 грн х 1 % = 198 грн х 10 дн. = 1980 грн; -з 08.03.2024 до 11.03.2024: 19800 - 487,50 (половина погашеної суми 975 грн) = 19312,50 грн х 1 % = 193,13 грн х 4 дн. = 772,52 грн; -з 12.03.2024 до 26.04.2024: 19312,50 - 250 (половина погашеної суми 500 грн) = 19062,50 грн х 1 % = 190,63 грн х 46 дн. = 8768,98 грн. Тобто відповідачка мала сплатити позивачу 12781,50 грн (1260+1980+772,50+8768,98) відсотків, з яких сплатила 737,50 грн. Розмір заборгованості відповідачки за відсотками становить 12044 грн (12781,50 - 737,50). Таким чином, суд визначає загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором у 31106,50 грн (19062,50 + 12044). З урахуванням викладеного суд частково задовольняє заявлений позов та стягує з відповідачки на користь позивача 31106,50 грн заборгованості за кредитним договором, що складається з 19062,50грн заборгованості за тілом кредиту, 12044 грн заборгованості за відсотками. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову на суму 31106,50 грн, що становить 61,38 % від заявленої суми позову, суд стягує з відповідачки на користь позивача 1486,87 грн витрат зі сплати судового збору. З огляду на положення п. 2 ч. 7 ст. 265, ч. 1 ст. 267 ЦПК України, з урахуванням скрутного матеріального становища відповідачки, суд уважає можливим розстрочити виконання судового рішення на шість місяців. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 526, 639, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved