Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-30 00:00:00

Позивач 19.07.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 18.11.1995 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей, які на момент звернення до суду вже досягли повноліття. Приблизно в 2014 році шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Подружнє життя не склалося через розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності. Між сторонами часто виникали сварки та конфлікти з побутових причин. Внаслідок чого вони втратили всі фізичні та духовні зв`язки, почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя на момент розгляду справи немає. [PERSON] зазначає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. На примирення не згодна, строк на примирення просить не надавати. Відповідач не зацікавлений в розірванні шлюбу через органи РАГС, тому вона змушена звернутись до суду. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і просить його розірвати. \~Ухвалою суду від 15.08.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.11-12). \~ \~ \~ \~ Позивач належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді шляхом надсилання на зазначену в позовній заяві адресу копії ухвали про відкриття провадження, згідно тексту позовної заяви просить суд справу розглядати без її участі в порядку спрощеного провадження, оскільки вона військовослужбовець та не може з`явитись в судове засідання (а.с.2). Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу його реєстрації було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками, про що свідчить поштове повідомлення, згідно якого 04.09.2024 року поштове відправлення вручено йому особисто (а.с.14), відзиву на позовну заяву на адресу суду не направив. Розгляд справи\~проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 18.11.1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис за № 1125 (а.с.7). Від даного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей, які на момент звернення до суду вже досягли повноліття. Внаслідок різних поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності, шлюбні стосунки фактично були припинені в 2014 році. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та інтересами. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя немає. На примирення не згодні. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.3\~ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.\~110\~СК України. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного Кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved