Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

13.06.2024 [PERSON] в особі представника адвоката Губорєва К.С. звернулась до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»), треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., про визнання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 18.11.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 17361, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості розміром 20\~609,94 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначила, що не укладала жодних кредитних договорів з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», за якими відповідач набув право грошової вимоги. Жодних вимог про усунення порушення зобов`язання від відповідача не отримувала. Кредитний договір не відноситься до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, нотаріус вчинив виконавчий напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 17361 від 18.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1634924 від 02.03.2021 в розмірі 20 609,94 грн. (а.с. 2-6). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Водночас, цією ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення ухвали (а.с. 21). 17.06.2024 представнику позивача була доставлена ухвала\~від 14.06.2024\~до електронного\~кабінету,\~що підтверджується\~відповідною довідкою(а.с. 23). Представником відповідача копію ухвали разом із копією позовної заяви з додатками отримано 24.07.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 26). 23.07.2024 до суду повернулися конверти із поштовими відправленнями на адресу третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., приватного виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. (а.с. 25, 27). 12.08.2024 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення судових витрат (а.с. 28-31). Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 18.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17361, про стягнення з [PERSON] , яка є боржницею за кредитним договором № 1634921 від 02.03.2021, укладеним із ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», заборгованості у розмірі 20\~609,94 грн. за період з 20.08.2021 по 09.09.2021, у тому числі: прострочену заборгованість за сумою кредиту у розмірі 6\~000,00 грн., прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі\~13 680,00 грн., Отже, загальна сума, що підлягає стягненню, становить 20\~609,94 грн. (а.с. 15). За вказаним виконавчим написом постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. від 04.08.2022 було відкрито виконавче провадження ВП № 69549434 (а.с. 11). 26.12.2020 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 6 березня та 4 квітня 2017 р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Відтак, вчиняючи 18.11.2021 виконавчий напис № 17361, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 17361 від 18.11.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )». Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного виконавчого напису вимогам закону з підстав недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, тому судом не надавалась оцінка іншим аргументам позовної заяви (п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України). Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., сплачений нею за подання позову (а.с. 1). Докази понесених витрат на правничу допомогу станом на момент ухвалення цього рішення суду не надані. Тому питання про стягнення цих витрат буде вирішене після подання таких доказів протягом 5 днів після ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved