Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області відповідно до ухвали Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07.06.2024 р. надійшли матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 985,47 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. В обгрунтування позову посилається на те, що 26.04.2021 р. між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4062797. Відповідно до умов Договору Кредит надається у безготівковій формі у сумі 10 000,00 грн. шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки позичальника, в межах строку дії Договору - 30 календарних місяців. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 10 000, 00 грн. 24.01.2022 р. між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики № 4062797 від 26.04.2021 р., що укладений між ТОВ ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до Боржників ТОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р., в тому числі за Договором позики № 4062797 від 26.04.2021 р. [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконує. Тому позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою суду від 09.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у зв`язку з віднесенням даної категорії справ до малозначних. 01.08.2024 р. від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшо клопотання про долучення доказів, а саме Витягу з акту № 1 про надання правової допомоги від 03.04.2024 р. 25.09.2024 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позовних вимогах просила проводити розгляд справи за її відсутністю, позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить Трекінг з Укрпошти про повернення поштового конверта відправнику, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України судом було розміщено оголошення про повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду справи на веб-сайті "Судова влада". Проте, [PERSON] відзив на позов не подала, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Справа розглядається відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, на підставі наявних доказів. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.04.2021 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4062797, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором (а.с. 5-8). Згідно п. 1 Договору Товариство надає Споживачу кредит в сумі 10 000,00 грн. строком 30 днів, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за кристування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п.п. 1.8.1, 1.8.2 Договору Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою - 15 700,00 грн., за зниженою ставкою - 11 710,00 грн. Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 4062797 від 26.04.2021 р., укладеного між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] сторонами погоджено графік платежів за указаним договором ( а с. 9). Зарахування коштів в розмірі 10 000 грн. на картку [NUMBER] , реквізити якої надані [PERSON] підтверджується повідомленням генерального директора ТОВ "ФК "КОНТРАКТОВИЙ ДІМ" Віталія Мазуренка від 10.04.2024 р. вих. № 4644 (а.с. 12-13). 24.01.2022 р. між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до Боржників за Дооворами позики, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4062797 від 26.04.2024 р., що укладений між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] (а.с. 25-26) Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24-01/2022 від 24.01.2022 р. загальний розмір заборгованості [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 4062797 від 26.04.2021 р. складає 32 800 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22 800,00 грн. - заборгованість за процентами (а.с. 28-29). У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до Боржників ТОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р., в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4062797 від 26.04.2021 р., що укладений між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] (а.с. 31-33). Відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/23 від 10.01.2023 р. загальний розмір заборгованості [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 4062797 від 26.04.2021 р. складає 32 985,47 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22 800,00 грн. - заборгованість за процентами, 185,47 - відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 34-35). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст. 3, 12, 13, 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44 ЦПК України). Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судове засідання суду не з`явився, не заперечував факти укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростував розрахунку та розміру боргу, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. Оскільки відповідачем не виконано умов Договору про надання споживчого кредиту № 4062797 від 26.04.2021 р., тобто не погашено заборгованості за ним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту - 10 000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 22 800,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування: встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказано: «Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК Укріпи, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу». Крім цього, варто також звернути увагу на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-91 Зсв17), у якій йдеться про те, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до вищенаведеного вважаю, що відповідач, прострочивши виконання грошового зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 4062797 від 26.04.2021 р. повинен сплатити позивачу за період з 24 січня 2022 року по 23.02.2022 року включно на суму заборгованості інфляційні збитки в розмірі 160,00 грн., 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 25.47 грн., які перевірені судом (а.с. 23). З приводу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем надано докази витрат на правову допомогу, відповідно до яких витрати на професійну правничу допомогу складають 9 000,00 грн, На обгрунтування витрат на правову допомогу, понесених при розгляді справи, представником позивача подано наступні документи: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладеного між директором ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" Мостовенком О.І. та керуючим Адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС" Бурдюг Т.В., заявка на надання юридичної допомоги № 1039 від 26.04.2024 р., витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 р. та платіжна інструкція № 0433350000 від 10.05.2024 р. про оплату наданих послуг. Відповідно до позиції висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі №922/619/18). Відповідач з заявою про зменшення судових витрат не звертався. З урахуванням викладеного, враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, враховуючи, що стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 гривень Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 3 028,00 грн. судового збору.

Outcome: approved