Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

В квітні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог вказав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , яка є повнолітньою. Перебуваючи у шлюбі з колишньою дружиною за договором купівлі-продажу від 09.08.2005 року на його ім`я було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку загальною площею 1520 кв.м. по [ADDRESS] . Придбався будинок за кредитні кошти. На даний час кредит погашений. Після розлучення 20.08.2010 року із колишньою дружиною, він залишив своїй доньці у користування будинок за умови, що не сплачуватиме аліменти на її утримання. 30.10.2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] та [INFO] в них народилась спільна дитина [PERSON]. Доньок від попереднього шлюбу своєї дружини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.10.2023 року було ним усиновлено. Внаслідок отримання травм під час виконання службових обов`язків йому довічно встановлено 2 групу інвалідності. Через стан свого здоров`я він потребує постійних додаткових матеріальних витрат на ліки, оскільки потребує належного лікування й догляду. Отримує пенсію, однак на його утриманні перебуває безробітна дружина та троє доньок, тому пенсії не вистачає на нормальний рівень життя. Оскільки з усіх його дітей повнолітньою є тільки [PERSON] , якій він забезпечив свого часу місце проживання, тому він потребує допомоги саме від неї, через що вимушений звернутися до суду із даним позовом. Просить позовну заяву задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначили, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом. 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для особи, що втратила працездатність (далі - прожитковий мінімум) у розмірі 2361 грн. Як вбачається з довідок про доходи №9883 7783 7471 9814 та №74684144 9447 1478, які були надані пенсіонеру [PERSON] , він перебуває на обліку в Кам`янському об`єднаному управлінню ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності розмір пенсії складає: за вересень 2023 - 10988,25 грн.; за жовтень 2023 - 10988,25 грн.; за листопад 2023 - 10988,25 грн.; за грудень 2023 - 10988,25 грн. З огляду на вищевикладене, розмір пенсій позивача майже у 5 разів вищий за прожитковий мінімум. За невиконання позивачем своїх батьківський обов`язків у 2010 році мати відповідачки, [PERSON] , звернулася до Верхньодніпровського районного суду із позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] , до досягнення дочкою повноліття. Позов було задоволено, однак позивач ігнорував рішення суду у зв`язку з чим виникла заборгованість більше ніж за три роки. На даний час відповідачка не працює, у зв`язку з тим, що навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на денній формі навчання, продовжує навчання після досягнення 18 річного віку, здобуває освіту за освітньою програмою «Право». Також просила звернути увагу на стан її здоров`я. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивачка посилається, як на підставу своїх позовних вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] з [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] довічно встановлено 2 групу інвалідності. Відповідно до довідок про доходи № 9883 7783 7471 9814 та № 7468 4144 9447 1478, виданих пенсіонеру [PERSON] , вбачається, що він перебуває на обліку в Кам`янському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності: за вересень 2023 - 10988,25 грн.; за жовтень 2023 - 10988,25 грн.; за листопад 2023 - 10988,25 грн.; за грудень 2023 - 10988,25 грн. Згідно Інформації про виконавче провадження [NUMBER] від 22.07.2024 року вбачається, що з [PERSON] на підставі виконавчого листа від 07.05.2010 року за №2-613, виданого Верхньодніпровським районним судом, стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, починаючи з 02.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження досі не закрито і примусові дії виконавчої служби, які були накладені виконавчою службою за для виконання Рішення суду так по теперішній час не зняті, про що свідчать розрахунки заборгованості по аліментам [PERSON] за: 2010р., 2011р., 2012 рік та частково 2013 роки; за 2015р., 2016р. та частково 2017 роки; з листопада 2015р. по червень 2019 року; з квітня 2010р. по липень 2023 року. Також відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] станом на 31.08.2023 року має заборгованість по аліментам, сукупний розмір якої становить 208494,52 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три роки, було накладено штраф у розмірі 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 104247,26 грн. та стягнуто на користь стягувача, підтверджується дана обставина Інформацією про виконавче провадження [NUMBER] від 22.07.20024 року. Відповідно до Договору №111/д22 від 15.09.2022 року, відповідачка [PERSON] навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на денній формі навчання, продовжує навчання після досягнення 18 річного віку, здобуває освіту за освітньою програмою «Право». Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Особа потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.4 ст. 75 СК України). Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання у дочки, сина на утримання батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: мати або батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків; непрацездатність матері, батька; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Отже, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом. 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для особи, що втратила працездатність у розмірі 2361 грн. Як вбачається з наданих довідок про доходи № 9883 7783 7471 9814 та № 74684144 9447 1478, розмір пенсій позивача вищий за прожитковий мінімум. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (постанови від 10.10.2018 р. у справі № 301/160/17, від 16.04.2018 р. у справі № 759/1315/17) і, відповідно, підтримував суди попередніх інстанцій, які відмовляли в задоволенні позову, встановлюючи, що отриманий позивачем дохід, зокрема пенсія, забезпечує його/її прожитковий мінімум. Отже, сам факт непрацездатності батька не є безумовною підставою для виникнення у дитини обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що: мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків; мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Факт ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується Інформацією про виконавче провадження [NUMBER] від 22.07.2024 року, згідно якого позивач має заборгованість по аліментам, сукупний розмір якої становить 208494,52 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три роки, а також Розрахунками заборгованості по аліментам [PERSON] за: 2010р., 2011р., 2012 рік та частково 2013 роки; за 2015р., 2016р. та частково 2017 роки; з листопада 2015 по червень 2019 роки; з квітня 2010 по липень 2023 роки. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, необхідно відмовити в повному обсязі, у зв`язку з тим, що батько ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків; не сплачував аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] передав нерухоме майно [PERSON] в рахунок сплати аліментів і право на аліменти [PERSON] було припинено. Також суд враховує те, що [PERSON] продовжує навчання і має право на утримання від батьків. Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed