Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: ПАТ «СГ «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що 02.01.2023 року відбулася дорожньо-транспортна пригода в с. Уторопи, Косівського району за участю автомобіля «RenaultClio« д.н.з. [NUMBER] під його керуванням (обов?язкове страхування цивільно-правовової відповідальності було в ПАТ «СГ «ТАС») та «SkodaOctavia» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності було в ПрАТ «СК «Євроінс Україна»). Винуватцем ДТП була [PERSON] , врегулювання відбулось за Європротоколом. Факт її вини стверджується 1)заявою про настання події від 02.01.2023 року,2) повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 02.01.2023 року в якому «графа 14 - мої зауваження» - [PERSON] вказала, що зауважень не має, вину визнає, 3)полісом АТ/2436780 від 15.06.2022 року,4)договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 15.06.2022 року, 5)розпискою від 02.01.2023 року, згідно якої [PERSON] власноручно написала, що вона визнає свою вину в ДТП, крім цього взяла на себе зобов?язання про доплату коштів, якщо страхова компанія не виплатить їх повністю. Внаслідок ДТП його автомобіль марки «RenaultCliо» отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку повідомлено ПАТ «Страхова група «ТАС», якою виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 25048,11 грн. Однак, як вбачається з акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості); ремонтної калькуляції від 10.01.2023 року; відповідей із ПАТ «Страхова група «ТАС» від 27.02.2024 року та 17.05.2023 року - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RenaultClio« д.н.з. [NUMBER] становить 67421,86 грн. На даний час невідшкодованими залишилися 42337,75 грн. (67421,86 грн. (сума збитку) - 25084,11 гри. (сума страхового відшкодування) = 42337,75 грн.).При зверненні до ПАТ «Страхова група «ТАС» йому повідомлено, що різниця в вартості ремонту та страхових виплатах полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля. Крім матеріальних збитків, діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, що виразилось у негативних змінах у його житті, а саме: переживання і спогади, емоційна напруга. Також після ДТП у нього з?явилось порушення сну, нервозність та побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Крім того, зазнав значних емоційних втрат через пошкодження автомобіля, був позбавлений можливості протягом тривалого часу користуватись ним, що призвело до втрати звичайних життєвих зв`язків. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в 10000,00 грн. У зв?язку з наведеним, позивач просив позов задовольнити, та стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 42337,75 гривень, та моральну шкоду врозмірі 10000 гривень. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач та його представник в судове засідання призначене для розгляду справи не з`явилися, однак від представника позивача до суду поступила заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`являлася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала (а.с.38, 41, 43, 46). Представник третьої особи ПАТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи без участі їх представника до суду не поступало. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 04.07.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено справу до судового розгляду на 02.09.2024 року. 02.09.2024 року ухвалою розгляд справи відкладено на 07.10.2024 року. Про судові засідання відповідач повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомленняпро отримання нею поштового відправлення (а.с.41, 46). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, жодних заяв від неї не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого 06.08.1997 року Коломийським МВ УМВС в Івано-Франківській області, позивач [PERSON] , народився [INFO] в м. Коломия, Івано-Франківської області та зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.4-6). Згідно копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера виданої 19.02.2002 року, 07.10.1999 року позивача [PERSON] було зареєстровано платником податків у Державному реєстрі за 2932615037 (а.с.7). Як встановлено судом та підтверджується оригіналом розписки від 02.01.2023 року, відповідач [PERSON] визнала свою вину у ДТП, і зобов?язалась доплатити понесені позивачем матеріальні збитки, якщо страхова компанія не виплатить їх повністю (а.с.8). Згідно заяв (листів-претензій) від 01.09.2023 року та від 26.12.2023 року, позивач [PERSON] в письмовому порядку просив відповідача [PERSON] погасити збитки спричинене внаслідок вчинення нею ДТП від 02.01.2023 року в розмірі 42337,75 грн. (а.с.10, 11). Згідно копії відповіді Страхової групи ТАС від 27.02.2024 року за №314, позивачу [PERSON] надано відповідь на його заяву від 09.02.2024 року про доплату страхового відшкодування, згідно якої позивачу роз`яснено, що з метою отримання другої частини страхового відшкодування йому слід надати документи, що підтверджують факт проведеного та оплаченого відновлювального ремонту ЗТЗ. Що ж до прохання про доплату страхового відшкодування на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 2436780 від 15.06.2022 року, то йому було відмовлено у доплаті страхового відшкодування з підстав, оскільки в результаті даної ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault Clioд.н.з. [NUMBER] (тобто позивача) - не настала, тому в АТ «СГ «ТАС» (приватне) відсутні підстави для виконання свого обов`язку згідно умов полісу (а.с.12-14). А це вказує на той факт, що у страховика відсутні підстави доплатити позивачу [PERSON] різницю між сумою спричиненої шкоди (67421,86 грн.) та сумою виплаченого йому страховиком відшкодування (25084,11 грн.), що дорівнює 42337,75 грн., тобто ціні позову. Згідно копії відповіді Страхової групи ТАС від 17.05.2023 року за №708, позивачу [PERSON] було надано роз?яснення щодо розрахунку страхового відшкодування з наданням йому відповідних копій документів. Зокрема, позивачу роз?яснено, що згідно ремонтної калькуляції №00011_09 від 10.01.2023 року вартість відновлювального ремонту становить 67421,86 грн. Розмір матеріального збитку розраховується з урахуванням зносу (знецінення) ТЗ або деталей т/з, які підлягають заміні. В даному випадку, коефіцієнт фізичного зносу становить 0,6656, що дорівнює 31587,41 грн. Таким чином, розрахунок матеріального збитку: 67421,86 грн. - 31587,41 грн = 35834,45 грн. Проте, виплата відбувається двома частинами: перша частина у розмірі 70% попередньо розрахованої суми страхового відшкодування, друга частина - у розмірі різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту ЗТЗ та першою (уже виплаченою частиною страхового відшкодування), але в будь-якому випадку не більше 30% попередньо розрахованої суми страхового відшкодування - виключно після надання документів, що підтверджують факт проведеного та оплаченого відновлювального ремонту ЗТЗ. Розрахунок страхового відшкодування: 35834,45 грн.х70%=25084,11 грн. (а.с.15-16). Копією заяви про настання події від 02.01.2023 року поданої позивачем [PERSON] 03.01.2023 року, підтверджується факт настання страхового випадку, в якому відбулось врегулювання за Європротоколом, із зазначенням точних відомостей водіїв учасників ДТП, та схематичного зображення випадку/зіткнення (а.с.17-19). Відповідно до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 02.01.2023 року, позивач [PERSON] та [PERSON] погодили своїми підписами не лише подію та наслідки ДТП, але і вину у вчиненні ДТП [PERSON] , тобто відповідачем (врегулювання за Європротоколом) (а.с.20). Копією полісу №АТ/2436780 від 15.06.2022 року (а.с.21) та копією Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 15.06.2022 року (а.с.22) - підтверджується забезпечення цивільно-правової відповідальності ТЗ марки Renault Clioд.н.з. [NUMBER] . Згідно копії Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 03.01.2023 року, представником страховика зафіксовано пошкодження ТЗ марки Renault Clioд.н.з. [NUMBER] (автомобіля позивача). Відповідно до копії ремонтної калькуляції №00011_09 від 10.01.2023 року, вартість відновлювального ремонту становить 67421,86 грн., зношення запчастин (НЗС) 66.56%, що становить 31587,41 грн. (а.с.25-29). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з правом позивача на отримання відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та неможливості врегулювання даного спору в позасудовому порядку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з вимогами ст.386 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 Закону України «Про страхування»). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 02.01.2023 року близько 09:30 год. в с. Уторопи, Косівського району, Івано-Франківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «RenaultClio« д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (позивача) та автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (відповідача). Врегулювання вказаного ДТП його учасниками відбулось на місці події 02.01.2023 року за Європротоколом, згідно якого відповідач [PERSON] визнала свою вину у вчиненні ДТП, а також надала 02.01.2023 року позивачу власноручно написану та підписану нею особисто розписку про те, що у разі якщо страхова компанія не виплатить повністю відшкодування, то вона зобов`язується доплатити. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] надала [PERSON] зобов`язання по доплаті невиплаченої страховою компанією суми спричиненої нею шкоди, яка згідно розрахунку наданого страховиком становить 42337,75 грн., - однак не виконала його, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судом. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі суд враховує, що дійсно в результаті дорожньо-транспортної пригоди, зазнав пошкоджень транспортний засіб позивача [PERSON] , що в будь якому випадку є моральним стражданням пов`язаним з вимушеними змінами укладу життя пов`язаного із неможливістю певний час експлуатувати автомобіль внаслідок його пошкодженням та ремонту, докладати зусиль для пошуку деталей пов`язаних з ремонтом, тощо. Разом з тим, суд також враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль відповідача також зазнав пошкоджень, та підлягав ремонту, що також потягло за собою зміни в нормальному укладі життя відповідача. А тому на переконання суду, розмір моральної шкоди визначений позивачем в сумі 10000 гривень, є дещо завищеним. З огляду на обставини справи, обставини дорожньо-транспортної пригоди, суд доходить переконання, що в даному випадку, адекватним розміром відшкодування моральної шкоди буде 4000 гривень. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, виходячи з того, що судом частково задоволено позов, до відшкодування підлягають витрати в розмірі 1071,91 грн. (46337,75 грн. х 100% : 52337,75 грн.= 0,885%, 1211,20 : 100% х 0,885% =1071,91 грн. На підставі наведеного, ст.ст.979, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.6, 22, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial