Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-24 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (далі ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ») в особі представника адвоката Маслюженка М.П. звернулось до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних позивач посилається на те, 15 квітня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - банк/кредитодовець, ПАТ «Ідея Банк»), [PERSON] (позичальник, страхувальник, споживач, застрахована особа) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (далі - страховий агент, ТОВ «Нью Файненс Сервіс») уклали кредитний договір №\~D\~44.00200.005150255, що є змішаним договором відповідно до статті 628 ЦК України. Відповідно до пунктів 3.2, 3.4 вказаного договору позичальник акцептував пропозицію банку про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО), що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою договору кредиту та страхування. Договір кредиту та страхування був підписаний позичальником власноручно. Від імен банку договір був підписний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особою банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до пункту 13 3 Публічної пропозиції AT «Ідея Банк» про приєднання до ДКБОФО в редакції, що діяла з 8 квітня по 15 липня 2019 року. Страховий агент, підписуючи договір кредиту та страхування, діяв від імені ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» (далі - страховик) також ж з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки відтворених за допомогою технічного пристрою. Відповідно до пункту 1.7. кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти на власні потреби в сумі 23400,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 2507,14 грн, а позивальник відповідно до пунктів 9.9, 9.14.2 ДКБОФО зобов`язується повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з графіком. Строк кредитування становить 60 місяців і датою повернення кредиту є 15 квітня 2024 року. Згідно з пунктом 1.3. Кредитного договору Позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 20,00 % річних і в подальшому не змінювалась. Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами частково та згідно з випискою по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом позичальник сплатив банку лише 6219,50 грн. Останній платіж проведено 21 грудня 2019 року. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. У зв`язку із зазначеним, станом на 16 листопада 2023 року сформувалася наступна заборгованість позичальника перед банком за договором: за основним боргом - 22345,15 грн; за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 13754,24 грн, що разом становить 36099,39 грн. 16 листопада 2023 року між AT «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №\~16/11-23, за умовами якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.\~Пунктом 5.4 цього договору передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно законодавством мають на це право. Відповідно до додатку № 2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 15 квітня 2019 року №\~D\~44.00200.005150255. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість 36099,39 грн що складається з основного боргу - 22345,15 грн, нарахованих та несплачених відсотків - 13754,24 грн, судові витрати, що складаються із витрат на правничу допомогу, витрат по сплаті судового збору та оплату послуг поштового зв`язку. Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 1 серпня 2024 року вказана позовна заява (справа №\~438/1362/24) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою суду від 7 серпня 2024 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 438/1362/24. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 26 серпня 2024 року. У судові засідання 26 серпня, 11 та 25 вересня 2024 року сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Маслюженко М.П. у позовній заяві просив суд розглядати справу у спрощеному провадженні без виклику сторін та наголосив, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, відзиву чи клопотань до суду не надходило. Конверт з рекомендованим повідомленням з копією позовної заяви та судовою повісткою з повідомленням про судове засідання, призначене на 26 серпня 2024 року, направлений на адресу [PERSON] , повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі №\~443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №\~800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним. 11 вересня 2024 року на сайті Судової влади України розміщено оголошення про виклик [PERSON] у судове засідання у справі №\~438/1362/24, призначене на 25 вересня 2024 року, та роз`яснено наслідки неявки у судове засідання особи, що викликається. З трекінгу поштового відправлення №06002882400997, яким відповідачу за зареєстрованим місцем проживання надіслано судову повістку про виклик у судове засідання 25 вересня 2024 року, вбачається що відправлення не вручено у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 липня 2019 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] і ТОВ «Нью Файненс Сервіс» укладений договір кредиту та страхування №\~D\~44.00200.005150255, що відповідно до статті 628 ЦК України є змішаним договором та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування. Відповідно до пунктів 3.2, 3.4 вказаного договору позичальник акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО), що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою договір кредиту та страхування. Таким чином, обидва дані договори у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини банку та позичальника в рамках кредитних правовідносин, про що зазначено у пункті 6 кредитного договору. Згідно з пунктом 9.1 ДКБОФО банк надає позичальнику споживчий кредит на підставі цього договору та договору кредиту, укладеного з позичальником. Умови договору кредиту в сукупності з умовами цього договору визначають цілісні умови кредитування позичальника, передбачені Законом України «Про споживче кредитування». У разі виявлення суперечностей між нормами договору кредиту та цього договору застосовуються норми договору кредиту. Відповідно до пункту 9.27 ДКБОФО цей договір в частині споживчого кредиту є укладеним з дня прийняття позичальником пропозиції щодо укладення даного договору, підписанням позичальником договору кредиту та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором кредиту та даним договором. Договір кредиту та страхування був підписаний позичальником власноручно. Від імені банку договір був підписний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно пункту 13.3 публічної пропозиції АТ «ІДЕЯ БАНК» про приєднання до ДКБОФО в редакції, що діяла з 8 квітня 2019 року по 15 липня 2019 року. Страховий агент, підписуючи договір кредиту та страхування, діяв від імені ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» також ж з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки, відтворених за допомогою технічного пристрою. Відповідно до пункту 1.7 кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 23400,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 2507,14 грн, а позичальник відповідно до пунктів 9.9 та 9.14.2 ДКБОФО зобов`язався повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця згідно з графіком. У пунктах 1.4, 1.6 кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців і датою повернення кредиту є 15 квітня 2024 року. Згідно з пунктом 1.3. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 20,00 % річних і в подальшому не змінювалась. У відповідності до пунктів 9.12, 9.13 ДКБОФО нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Повернення заборгованості за договором здійснюється відповідно до графіку, що міститься у додатку № 1 до кредитного договору (пункт 1.6 кредитного договору). У пункті 3.12 кредитного договору сторони погодили, що банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок. Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 23400,00 грн, з яких також за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» страховий платіж від імені позивальника в сумі 2507,14 грн, що підтверджується випискою з транзитного рахунку позичальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів. Згідно з випискою по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом відповідач сплатив банку 6219,50 грн. Останній платіж проведено 21 грудня 2019 року. Після закінчення строку кредиту 15 квітня 2024 року кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. Станом на 16 листопада 2023 року заборгованість відповідача перед банком за становить 36099,39 грн, з яких: 22345,15 грн - заборгованість за основним боргом; 13754,24 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Станом на 15 квітня 2024 року розмір заборгованості за основним боргом і відсотками не змінився. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про\~предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до положень статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Крім того, 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» укладений договір факторингу №\~16/11-23, відповідно до пункту 2.1 якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.2. договору факторингу №\~16/11-23 передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. На підтвердження укладення вказаного договору факторингу позивачем надано платіжні інструкції від 17 жовтня 2023 року №\~566 від та від 17 листопада 2023 року № 608, друкований Реєстр боржників від 16 листопада 2023 року №\~1, скріплений підписами та печатками сторін договору факторингу з якого вбачається, що АТ «Ідея Банк» за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» своє право грошової вимоги, в тому числі, за кредитним договором від 15 квітня 2019 року №\~D\~44.00200.005150255, укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] . Пунктом 5.4 договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам. Користуючись даним правом ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» 29 грудня 2023 року уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №\~29/12-23, відповідно до пункту 2.1 якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.2. договору факторингу №\~29/12-23 передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладання цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. На підтвердження укладення вказаного договору факторингу позивачем надано платіжні інструкції від 29 грудня 2023 року №\~13, від 28 лютого 2024 року № 1, від 29 лютого 2024 року № 3, від 29 лютого 2024 року №\~4, від 29 лютого 2024 року № 5, а також витяг із друкованого реєстру боржників №\~1 від 29 грудня 2023 року, скріплений печаткою та підписаний одноособово фактором ТОВ «Санфорд Капітал», за змістом якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором №\~D\~44.00200.005150255, укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] , на суму 36099,36 грн, з яких 22345,15 грн заборгованості за основним боргом, 13754,24 заборгованості за відсотками, 23542,08 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України). Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. З матеріалів справи вбачається, що позичальник зобов`язання за кредитним договором від 23 липня 2019 року №\~D\~44.00200.005150255 належним чином не виконав, у результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно частин\~1,\~5,\~6,\~7\~статті 81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 36099,36,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за основним боргом - 22345,15 грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 13754,24 грн, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Підтверджуючи понесення витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано наступні докази, а саме: договір про надання правничої допомоги від 1 квітня 2024 року № 1/04; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 10 травня 2024 року №\~2, копію ордера про право на надання правничої (правової) допомоги. Разом з тим, в акті приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 10 травня 2024 року №\~2, який підписаний ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», в собі керуючого партнера Маслюженка М.М., по договору про надання правничої допомоги від 1 квітня 2024 року №\~1/04 (який відповідно до 3.4.3 вказаного договору є підставою для проведення розрахунків за надану правничу допомогу), відсутня інформація щодо надання позивачу та отримання ним послуг з надання правничої допомоги саме по боржнику [PERSON] , а тому підстави задоволення позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не встановлено. Вимоги про стягнення витрат на оплату послуг поштового зв`язку, розмір яких не вказано, задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати не відносяться до судових витрат.

Outcome: approved