Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-26 00:00:00

03.07.2024 [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», треті особи Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Одинцова С.О. про зняття арешту з майна. В позовній заяві позивач посилався на те, що з метою оформлення спадкового нерухомого майна після смерті матері [PERSON] позивач звернувся до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) із запитом, в якому просив: 1)надати інформацію стосовно наявності відкритих, зупинених та закритих виконавчих проваджень стосовно гр. [PERSON] ; 2)в межах якого виконавчого провадження була винесена Постанова про арешт майна боржника та заборону його відчуження, серія та номер 50979047 від 04.05.2016; 3)на підставі ст.ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» вжити заходів щодо зняття арешту з майна померлого боржника, [PERSON] , [INFO] . Отримав відповідь що виконавче провадження 50979047 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Приватбанк» знаходиться в архіві та знищено, та інформацією, зазначеною у заяві та відповідно до закону «Про виконавче провадження» не передбачено дій щодо зняття арешту з майна боржника. У зв`язку з викладеним просив суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 43,2 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 50979047 виданий 04.05.2016. Відповідач отримав копію позовної заяви з додатками 12.07.2024 та не скористався правом на подання відзиву, жодних заяв клопотань до суду не подав. Інші сторони також заяв та клопотань до суду не подали. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2022. [PERSON] , є єдиним спадкоємцем померлої згідно довідки № 19/02-14 від 10.06.2024. 12.12.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Одинцовою С. О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у якій зазначалось про неможливість отримання [PERSON] свідоцтва про права на спадщину на квартиру, яка належала його померлій матері, [PERSON] , у зв`язку з наявністю накладеного арешту на все нерухоме майно останньої. Позивач звернувся до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) із запитом, в якому просив: 1)надати інформацію стосовно наявності відкритих, зупинених та закритих виконавчих проваджень стосовно гр. [PERSON] ; 2)в межах якого виконавчого провадження була винесена Постанова про арешт майна боржника та заборону його відчуження, серія та номер 50979047 від 04.05.2016; 3)на підставі ст.ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» вжити заходів щодо зняття арешту з майна померлого боржника, [PERSON] , [INFO] . 27.02.2024 позивачем було отримано відповідь Державної виконавчої служби від 27.02.2024 № 86381, в якій, крім іншого, було зазначено, що виконавче провадження 50979047 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Приватбанк» знаходиться в архіві та знищено, та інформацією, зазначеною у заяві та відповідно до закону «Про виконавче провадження» не передбачено дій щодо зняття арешту з майна боржника. Згідно ст. 1220 ЦК України положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно позивач не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. За таких підстав суд вважає за доцільне зняти арешт з квартири загальною площею 43,2 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 50979047 виданий 04.05.2016 Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Дніпропетровська головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак позов підлягає задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивача не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved