Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

26.08.2024 року до Хортицького районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів В своїй позовній заяві [PERSON] просить суд винести рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем зареєстрований 05.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №57. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття, та на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у Дніпрорудненському індустріальному фаховому коледжі, до закінчення ним навчання чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою, щомісяця, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму. Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін. 24.09.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. 03.10.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про надання строку для примирення, в якій він просив залишити без розгляду його заяву від 24.09.2024 року про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог та надати шестимісячний строк для примирення з [PERSON] 03.10.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про роз`єднання позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 03.10.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - роз`єднано, та виділено у самостійне провадження позовні вимоги про стягнення аліментів. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , позивач обґрунтовує наступним. Позивач з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованому 05.07.2006 року. Від шлюбу сторони мають: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Діти, на сьогоднішній день, проживають разом з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні. Повнолітній син - [PERSON] , [INFO] , продовжує навчатися у Дніпрорудненському індустріальному фаховому коледжі, на денній формі навчання, у зв`язку з чим, не має можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно утримувати себе. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, шляхом стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Будь-яких заперечень щодо позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього та повнолітнього дітей в поданих заявах не висловлював. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ст. ст. 1 - 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989\~року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 - XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд встановив, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі зареєстрованому 05.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області , актовий запис №57 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.07.2006 року). Від шлюбу подружжя має: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.05.2015 року, актовий запис № 56); повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.08.2015 року, актовий запис № 94). На сьогоднішній діти проживають разом з матір`ю. Відповідно до довідки Дніпрорудненського індустріального фахового коледжу №134 від 01.06.2024 року, [PERSON] , [INFO] , навчається у Дніпрорудненському індустріальному фаховому коледжі, на ІІІ курсі денного відділення. Відповідач фінансову допомогу на утримання дітей не надає. Вказана фінансова допомога необхідна дітям для підтримання нормального рівня життя. Витрати на утримання дітей є значними для позивача, оскільки вона одна в повній мірі не зможе забезпечити дітей. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільні діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, що потребує значних коштів. Суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/6 частки доходу відповідача на кожну дитину, щомісячно , що буде розумним, справедливим та зваженим. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір» в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved