Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

04.06.2024 року представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останньої на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором\~про споживчий\~кредит № 101132099 від 16.10.2021 в розмірі 33200,00 грн., вирішити питання судових витрат.\~ В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 101132099 шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором. Строк повернення грошових коштів, наданих відповідачу настав, однак останній не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. 17.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 101132099 від 16.10.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 в тому числі за договором про споживчий кредит № 101132099 від 16.10.2021. Загальний розмір заборгованості відповідача, станом на 10.05.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 33200,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 26750,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1450,00 заборгованість за комісією. Крім суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором, просив стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою від 13.06.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судові засідання, призначені на 09.08.2024, 20.09.2024 не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд даної справи, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву не подала. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомленою про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Розгляд справи призначався на 20.09.2024, судове рішення складено 24.09.2024. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 16.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 101132099 відповідно умов якого та умов Анкети-заяви на кредит сума кредиту становить 5000,00 грн, строк кредиту\~15 днів, дата повернення кредиту\~31.10.2021, сума до повернення\~8700,00 грн, комісія за надання кредиту становить 1450,00 та нараховується одноразово за ставкою 29% від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом\~2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 6-10, 12). Відповідно додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 101132099 від 16.10.2021 сума кредиту\~5000,00 грн, комісія за надання кредиту\~1450,00 грн, проценти за користування кредитом\~2250,00 грн, загальна вартість кредиту\~8700,00 грн. Згідно із платіжним дорученням № 33866562 від 16.10.2021 позивачем перераховано на картковий рахунок відповідача 5000,00 грн. 17.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №17-01/2022-54, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Вердикр Капітал» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг (а.с. 17-19). Відповідно реєстру боржників до Договору факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022 сума заборгованості [PERSON] на підставі договору №101132099 від 16.10.2021 становить 23700,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~5000,00 грн, заборгованість по процентах\~17250,00 грн, сума заборгованості за комісією\~1450,00 грн. (а.с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 становить 33200,00 грн, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту\~5000,00 грн, заборгованість по відсотках на дату відступлення права вимоги\~17250,00 грн, сума заборгованості за комісією\~1450,00 грн., 9500,00 грн - нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с. 15). 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал»» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників згідно з реєстром боржників (а.с. 23). Відповідно реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 сума заборгованості відповідача на підставі договору №101132099 від 16.10.2021 становить 33200,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням\~5000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками\~26750,00,00 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями\~1450,00 грн (а.с. 29). Так, приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до положень частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Так, положеннями статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до приписів частин 3-4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з вимогами частин 6-7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 1, 2 статті 1054 ЦК України). ТОВ «Мілоан» умови договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 5000, 00 грн., що стверджується платіжним дорученням №33866562 від 16.10.2021, де у графі призначення платежу зазначено «Кошти згідно договору 101132099». Проте відповідач в свою чергу не виконала умови зазначеного договору. Згідно із Додатком №1 кошти в сумі 8700 грн., з яких 5000 грн - тіло кредиту, 2250 грн. проценти за користування кредитом, 1450 грн комісія за надання кредиту, мали бути повернуті 31.10.2021. Відповідно до умов пунктів 1.3, 1.4., 1.5.1 договору, кредит надається строком на 15 днів з 16.10.2021. Комісія за надання кредиту: 1450 грн, яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 31.10.2021 року. Оскільки відповідач не повернула кредитних коштів,\~тому слід стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, комісію за надання кредиту у розмірі 1450 грн, що нараховується одноразово, які не було повернуто у строки, визначені кредитним договором. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено проценти за користування кредитом: 2250,00 грн. які нараховуються за ставкою 3.00 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. При цьому, як вбачається з договору, сторони погодили, що кредит надається строком на 15 днів з 16.10.2021 до 31.10.2021. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 15 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 15 днів. Таким чином, оскільки договором визначено проценти за користування кредитом в розмірі 2250,00 грн (п. 1.5.2), а тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Як передбачено п. 2.3.1.2. договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на яких продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п.1.6 Договору. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Проте, наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит, комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом 31.10.2021. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Тобто, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 31.10.2021, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Також, Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, відповідно до п. 1.4 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 31.10.2021, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 01.11.2021 відповідно до п. 1.6, 2.3.1.2 договору відсутні. Суд звертає\~увагу,\~що позивачем відповідно до частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~не надано суду доказів, що строк кредитування за договором № 101132099 від 16.10.2021 був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1.2 договору. Отже, продовження нарахування процентів за ставкою згідно із п. 1.6 Договору після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. При цьому, вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не заявлено. Також, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Згідно із ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~ На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу,\~\~було надано до суду договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, заявку про надання юридичної допомоги № 510 від 26.04.2024; прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» від 01.11.2023; платіжну інструкцією № 0433350000 від 10.05.2024; витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності\~\~розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат\~\~зі\~\~складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Враховуючи часткове задоволення позову,

Outcome: partial