Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-02 00:00:00

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову зазначивши наступне. Позивач у період з 01.11.2021 року по 31.03.2024 року надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення ХХІХ за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач. У зв`язку із неналежним виконанням обов`язку по оплаті отриманих послуг за відповідачем утворилася заборгованість, яка становить 14\~874,45 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 гривень. Ухвалою судді від 30.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, суду подала письмову заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях, при цьому, у позові просила провести розгляд справи у її відсутність, зазначила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не подавав. Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача у справі та наявну заяву представника позивача про розгляд справи у її відсутність, відповідно до ст. ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачу у справі [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , (нежитлове приміщення ХХІХ першого поверху літ. А-5, 1/20 частка), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме май но № [NUMBER] від 15.11.2022 року (а.с. 20). За період з листопада 2021 року по березень 2024 року включно Концерн «Міські теплові мережі» надав до належного відповідачу нежитлового приміщення ХХІХ за адресою: [ADDRESS] , послуги з постачання теплової енергії на підставі запропонованого типового індивідуального Договору від 01.11.2021 року. Відповідачем не надано будь-яких даних про те, що запропонований позивачем договір між сторонами не укладено, або укладено на інших умовах ніж тих, які викладено у долученому позивачем. Вартість наданих позивачем послуг становила 14\~874,45 гривень, що підтверджується відповідними рахунками щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії, наявними в матеріалах справи (а.с. 17-19), та залишається не оплаченою відповідачем та складає заборгованість у зазначеному розмірі, що підтверджується розрахунком основного боргу наданим позивачем (а.с. 16). Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, виходячи з наступного. Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~9\~Закону України\~„Про житлово-комунальні\~послуги,\~споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 12\~Закону України\~„Про житлово-комунальні\~послуги передбачено,\~що надання\~житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до\~ч.\~4.\~ст.\~13\~Закону України\~„Про житлово-комунальні\~послуги,\~з пропозицією\~про укладання\~договору про\~надання комунальних\~послуг або\~внесення змін\~до нього\~може звернутися\~будь-яка\~сторона,\~надавши письмово\~другій стороні\~проект відповідного\~договору (змін\~до нього),\~складений згідно\~з типовим\~договором. Так, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що правовідносини між сторонами протягом періоду, за який нараховано суму заборгованості, заявлену позивачем до стягнення, тривали з приводу постачання позивачем теплової енергії відповідачу у вищевказане приміщення. Щомісячна кількість теплової енергії, відпущеної за вказаний період, підтверджується наданими позивачем рахунками. Відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019 року, дія цього Порядку поширюється на споживачів, виконавців комунальної послуги з постачання теплової енергії, виконавців комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води, операторів зовнішніх інженерних мереж, органи місцевого самоврядування. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, надання яких підтверджено належними доказами. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за надання послуги з постачання теплової енергії відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 14\~874,45 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 гривні, підтверджені платіжною інструкцією № 7609 від 02.07.2024 року.

Outcome: approved