Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Буринської міської ради Сумської області про визнання права засновника селянського (фермерського) господарства, який мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить, в тому числі, право засновника селянського (фермерського) господарства « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу сумської області Головенською Л.В., 14.02.2022 року була заведена спадкова справа за №69136791. Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті батька та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Однак, при зверненні до нотаріуса з метою оформлення документів, що підтверджували б перехід до нього прав засновника селянського (фермерського) господарства «Бондаренко» Буринського району Сумської області йому було відмовлено через те, що господарство було створене його батьком як одноособовим засновником без формування статутного капіталу. На підставі викладеного, він позбавлений можливості у позасудовому порядку вирішити дане питання, а тому просив суд визнати за ним права засновника селянського (фермерського) господарства «Бондаренко» у розмірі 100% в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Піски Конотопського району Сумської області. Ухвалою Буринського районного суду Сумської від 19.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської від 18.07.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Спасьоненко О.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач Буринська міська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що за наявності підстав для задоволення позову, встановлених судом, відповідач не заперечує. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер\~батько позивача\~ [PERSON] \~-\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копіями свідоцтва\~про народження\~та свідоцтва\~про смерть\~(а.с.8,\~9). Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенською Л.В., була заведена спадкова справа за №69136791(а.с.27). Разом з цим, при зверненні [PERSON] , до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В. щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , нотаріусом було надано письмове роз`яснення, що спадкове майно складається із права засновника селянського (фермерського) господарства «Бондаренко». Нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що господарство створене батьком як одноосібним засновником без формування статутного капіталу та рекомендовано звернутися до суду (а.с.33). Згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії [NUMBER] , виданого державним реєстратором Буринської районної державної адміністрації Сумської області Жук М.В., номер запису 1\~610\~120 0000 000460, 09.06.1992 проведена державна реєстрація селянського (фермерського) господарства «Бондаренко», яке знаходиться за адресою: 41720, Сумська обл., Буринський район, с. Піски, ідентифікаційний код юридичної особи 21116735 (а.с.10). З Статуту селянського (фермерського) господарства «Бондаренко», зареєстровано Буринською районною державною адміністрацією, вбачається, що засновником і організатором господарства є [PERSON] , 1947 року народження, житель с. Піски Буринського району, Сумської області (а.с.12-18). Згідно ч.1\~ст.23 Закону України «Про фермерське господарство»\~успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 21 січня 2020 року (справа № 908/2606/18) зазначала про можливість застосування до правовідносин, які виникають у зв`язку з діяльністю фермерських господарств, приписів законодавства, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, у випадку, якщо спірні правовідносини не врегульовані статутом або\~Законом України «Про фермерське господарство». Згідно ч.1ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства. Згідно з ч.1 ст.20, ч.1 ст.22, ч.1 ст.23\~Закону України\~«Про фермерське\~господарство» майно\~фермерського господарства\~належить йому\~на праві\~власності.\~Фермерське господарство\~як цілісний\~майновий комплекс\~включає майно,\~передане до\~складеного капіталу,\~не розподілений\~прибуток,\~майнові та\~інші зобов`язання.\~Успадкування фермерського\~господарства (цілісного\~майнового комплексу\~або його\~частини)\~здійснюється відповідно\~до закону. За змістом висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №179/1043/16-ц: "58. Успадкування землі і майна селянського (фермерського) господарства здійснюється відповідно до земельного та цивільного законодавства України (стаття 19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»). 59. Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також\~стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року\~не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. 60. За змістом системного тлумачення статей\~2,\~4,\~5,\~7,\~8,\~10,\~11 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», статей\~1,\~5,\~7,\~8\~і\~12 Закону України «Про фермерське господарство» статей 7, 27, 38, 50 і 51 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, статей\~31,\~92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року\~після отримання у постійне користування земельної ділянки, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, та проведення державної реєстрації такого господарства постійним користувачем цієї ділянки є відповідне господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Тому у такій ситуації зазначене право не може бути об`єктом спадкування, а постійним користувачем вказаної ділянки після смерті засновника залишається селянське (фермерське) господарство. Натомість право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, за змістом приписів статті 6 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року у редакції, чинній до 16 травня 1992 року, могло належати лише фізичній особі та згідно з частиною першою\~статті 55 цього кодексу\~у тій же редакції було об`єктом спадкування у випадку смерті громадянина, який вів селянське (фермерське) господарство. Тому таке право зі створенням селянського (фермерського) господарства до останнього не переходило. 61. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у\~статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Проте право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення селянського (фермерського) господарства його засновник, може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець. 62. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша\~статті 20 Закону України «Про фермерське господарство»). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша\~статті 22 цього Закону). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша\~статті 23 того ж Закону). 63. У випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі." Таким чином, оскільки вимоги\~статті 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачають успадкування фермерського господарства відповідно до закону, а\~Цивільний кодекс України\~(книга шоста, спадкове право) не встановлює спеціальний порядок успадкування фермерського господарства, тому спадкування майна фермерського господарства здійснюється на загальних підставах шляхом визнання в порядку спадкування прав засновника селянського (фермерського) господарства. Враховуючи, що на момент смерті спадкодавець [PERSON] був єдиним засновником та головою селянського (фермерського) господарства «Бондаренко», а позивач [PERSON] є його єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, суд вважає, що його спадкові права підлягають захисту. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право засновника селянського (фермерського) господарства «Бондаренко», в обсязі, визначеному Статутом господарства. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з врахуванням задоволених повністю вимог,\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню\~понесені ним та підтверджені судові витрати по сплаті судового збору\~в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved