Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-07 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] в\~інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Милівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилався на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Позивач є донькою померлої, яка вчасно звернулася до нотаріальної контори та прийняла спадщину. Інших спадкоємців не має. За цей час позивач вже переоформила майно спадковдавця на своє імя, а саме: земельну ділянку площею 0,25 га розташованої за адресою [ADDRESS] цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельну ділянку площею 0,10 га розташованої за адресою [ADDRESS] цільове призначення для індивідуального садівництва. Однак залишилося ще майно, яке належало померлій. Це будинок в [ADDRESS] , яке розміщене на земельній ділянці площею 0,25 га розташованої за адресою [ADDRESS] (три), який померла вчасно не встигла оформити. За життя спадкодавець не встигла оформити в бюро технічної інвентаризації первісну реєстрацію права власності на будинок, так як раніше в сільській місцевості таких документів не було, право власності підтверджувалось записом в погосподарській книзі сільської ради. Під час звернення до нотаріуса з питання оформлення спадкових прав на майно після смерті спадкодавця позивачу було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на право приватної власності на домоволодіння житлового будинку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] на ім`я спадкодавця. Отримати зараз правовстановлюючі документи в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку померла, тому й успадкувати вказаний будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може. У зв`язку з цим, представник позивача просив суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлої [INFO] . Позивач, її представник у підготовче засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотань не надали, причини неявки до суду не повідомили. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотань, відзив не надав, причини неявки до суду не повідомив. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Так, суд встановив та підтверджується наявними в справі доказами, що [PERSON] померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Дудчанською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.1963, батьками [PERSON] , [INFO] зазначені батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.06.1984 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого позивач присвоїла прізвище « [PERSON] ». Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1216\~ЦК України,\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~До складу\~спадщини,\~відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК України,\~входять усі\~права та\~обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК України). З повідомлення приватного нотаріуса Нововоронцовського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградової Н.М. від 06.02.2024 №0116/08 вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцю. Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю вказаного житлового будинку, суд керувався наступним. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції\~від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону,\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~України та\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105\~у 1985 - 1988 роках, сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Копією виписки з погосподарської книги від 13.02.2024 №39 зазначено, що згідно з записів погосподарської книги за періоди 2021-2025 рр домоволодіння житлового будинку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності померлій [PERSON] . Також копією виписки з погосподарської книги від 04.03.2024 №52 зазначено, що згідно з особового рахунку погосподарського обліку № [NUMBER] за періоди 1991-1995 рр домоволодіння житлового будинку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності померлій [PERSON] . Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначено під літерами: А - житловий будинок, загальною площею 48,0 кв. м, у тому числі житловою 40,8 кв. м; а - прибудова; а1 - ганок; Б - літня кухня; В - літня кухня-сарай; в - веранда; Г - сарай; Д - туалет; Е - погріб з шийкою; Ж - сарай; З - душ, загальною вартістю 47700,00 грн. З копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 05.12.2012, зареєстрованих в реєстрі за №1286 та №1287 вбачається, що [PERSON] , відповідно до спадкової справи № 120/2012 є спадкоємцем на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: - земельну ділянку площею 0,25 га розташованої за адресою [ADDRESS] цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - земельну ділянку площею 0,10 га розташованої за адресою [ADDRESS] цільове призначення для індивідуального садівництва, що також підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №235618217 та 235619014 від 05.12.2012. З огляду на викладене, спадкодавцю на праві власності належав житловий будинок, однак, остання не здійснила державну реєстрацію права власності, оскільки на час введення житлового будинку в експлуатацію, чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії. Отже, суд встановив, що [PERSON] , померлій [INFO] , на праві власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , даний будинок входить в спадкову масу після смерті [PERSON] , та оскільки встановити право власності у позасудовому порядку неможливо, що позбавляє позивача [PERSON] права успадкувати будинок, тому зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст. ст. 376, 1217, 1261, 1268, 1297 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved