Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-01 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін у справі. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Горох В.В., 12.06.2024 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просила ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідача [PERSON] інфляційних втрат (збитків) за період прострочення з 01.05.2008 року по 07.03.2024 року (за 5 790 днів) у розмірі 252 561 грн. 62 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання вищевказаної позовної заяви у розмірі 2 525 грн. 62 коп., у сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення вищевказаної позовної заяви у розмірі 605 грн. 60 коп., а також у витратах на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн., позивачка [PERSON] при ухваленні рішення просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] .. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що у провадженні Сколівського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа за єдиним унікальним номером 453/467/17 та номером провадження 2/453/13/19, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 20.02.2019 року Сколівським районним судом Львівської області ухвалено рішення у вказаній справі, котрим позов задоволено, визнано квартиру [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 8\~088 грн. судових витрат у справі. Постановою Львівського апеляційного суду від 05.09.2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.04.2022 року, задоволено апеляційну скаргу відповідача [PERSON] , рішення Сколівського районного суду Львівської області від 20.02.2019 року у вказаній справі скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відмовлено. При цьому Львівський апеляційний суд у своїй постанові визначив право позивачки [PERSON] , з урахуванням вартості проведених за особисті кошти робіт у квартирі її колишнього чоловіка [PERSON] у сумі 54\~737 грн. вимагати від останнього грошової компенсації своїх внесків на капітальний ремонт квартири. З такою вимогою позивачка [PERSON] звернулася 05.09.2022 року у спосіб пред`явлення до відповідача [PERSON] відповідного позову. Так, рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 07.03.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1073/22 та номером провадження 2/453/40/24, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на капітальний ремонт квартири та оплату комунальних послуг, позов задоволено частково, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за проведення капітального ремонту квартири у розмірі 54\~737 грн. та 12\~448 грн. 56 коп. витрачених на оплату комунальних послуг, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 1 055 грн. 60 коп. судових витрат у справі. Одначе, капітальний ремонт у вказаній квартирі було проведено позивачкою [PERSON] ще у квітні 2008 року, й відповідач [PERSON] не вчиняв належних дій щодо сплатити відповідної компенсації за проведення ремонту позивачці [PERSON] у розмірі 54 737 грн.. Зважаючи на те, що ремонтні роботи у вказаній квартирі було закінчено до кінця квітня 2008 року, то строк виконання наведеного грошового зобов`язання щодо повернення грошової компенсації з вартості таких робіт, на переконання позивачки [PERSON] , почався з 01.05.2008 року. Зважаючи також на те, що наведене грошове зобов`язання відповідачем [PERSON] не виконано, то у позивачки [PERSON] виникла необхідність подати до суду даний позов, у котрому просити про стягнення на свою користь з відповідача [PERSON] заподіяних їй збитків у вигляді інфляційних втрат за визначений нею період прострочення з 01.05.208 року по 07.03.2024 року у розмірі 252 561 грн. 62 коп.. Відтак позивачка [PERSON] просить на підставі статей 11, 22, 190, 192, 509, 524, 526, 530, 533-535, 610-611, 625, 1166, 1192 ЦК України свої позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Вуйцік О.Б., 15.07.2024 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», у запропоновані судом строк та порядку подав у Сколівський районний суд Львівської області відзив на позовну заяву [PERSON] до нього про відшкодування збитків у вигляді інфляційних втрат. У вказаному відзиві відповідач [PERSON] заперечив ту обставину, що в нього грошове зобов`язання перед позивачкою [PERSON] щодо грошової компенсації її особистих внесків на капітальний ремонт його квартири у сумі 54\~737 грн. виникло з 01.05.2008 року, тобто після закінчення проведення ремонтних робіт, натомість таке грошове зобов`язання виникло лише 09.04.2024 року у зв`язку із набранням законної сили рішення Сколівського районного суду Львівської області від 07.03.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1073/22 та номером провадження 2/453/40/24, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на капітальний ремонт квартири та оплату комунальних послуг, й він має намір повністю виконати це зобов`язання. Відповідно, інфляційні втрати внаслідок порушення невиконання такого грошового зобов`язання у даному випадку можуть нараховуватися лише після 09.04.2024 року, натомість позивачка [PERSON] про відшкодування таких втрат за вказаний період вимогу у пред`явленому нею позові не ставить. Окремо звертає увагу й на ту обставину, що позивачка [PERSON] упродовж тривалого часу, а саме понад 14 років після проведення за особисті кошти капітального ремонту у квартирі відповідача [PERSON] , також користувалася такою квартирою, проживаючи у ній, натомість між ними обома за час перебування у шлюбі не було укладено будь-яких договорів щодо розміру участі у витратах по утриманню квартири та проведенню у ній ремонту. Підсумовуючи, відповідач [PERSON] не вважає, що у даному випадку взагалі має місце заподіяння позивачці [PERSON] майнових збитків, так як інфляційні втрати не є такими збитками, а є лише одним із видів стягнення за порушення виконання грошового зобов`язання. Відтак, відповідач [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його безпідставністю. Заяви та клопотання учасників справи. Одночасно із вищевказаною позовною заявою, позивачкою [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Горох В.В., подано також заяву про вжиття заходів її забезпечення у спосіб накладення арешту на належну відповідачеві [PERSON] квартиру [ADDRESS] , - до вирішення судом даної справи по суті. Представницею відповідача [PERSON] адвокаткою Вуйцік О.Б., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 28.06.2024 року подано заяву про ознайомлення з матеріалами цієї справи в електронному вигляді та надання доступу до електронної справи. Представником позивачки [PERSON] адвокатом Горохом В.В. під час судового засідання з розгляду цієї справи по суті заявлено усне клопотання про витребування для огляду з архіву Сколівського районного суду Львівської області матеріалів цивільних справ за єдиним унікальним номером 453/467/17 та номером провадження 2/453/13/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також за єдиним унікальним номером 453/1073/22 та номером провадження 2/453/40/24, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на капітальний ремонт квартири та оплату комунальних послуг. Інших заяв чи клопотань від сторін у справі у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 13.06.2024 року відмовлено у задоволенні заяви позивачки [PERSON] , поданої через представника адвоката Гороха В.В., про вжиття заходів забезпечення позовної заяви, пред`явленої нею до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків у вигляді інфляційних втрат. Крім того, оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень частин 6,7 ст. 187 ЦПК України, з метою\~визначення підсудності, 13.06.2024 року первинно, та 25.06.2024 року повторно, було вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідач а [PERSON] .. Так, згідно відповіді Головного управління ДМС у Львівській області, котра надійшла на адресу Сколівського районного суду Львівської області 27.06.2024 року та була зареєстрована в діловодстві за вх. № 4389, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 01.07.2024 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання/перебування відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 08.08.2024 року, 10:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.08.2024 року, постановленою без виходу до нарадо кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Гороха В.В. про витребування для огляду з архіву Сколівського районного суду Львівської області матеріалів цивільних справ за єдиним унікальним номером 453/467/17 та номером провадження 2/453/13/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також за єдиним унікальним номером 453/1073/22 та номером провадження 2/453/40/24, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на капітальний ремонт квартири та оплату комунальних послуг. Ухвалою Сколівського\~районного суду\~Львівської області\~від 08.08.2024\~року,постановленою\~без виходу\~до нарадо\~кімнати із\~занесенням до\~протоколу судового\~засідання, у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті після здійснення судом доповідей про зміст позовних вимог та заперечень проти позову, надання присутніми представниками сторін пояснень під час вступного слова, оголошено перерву перед дослідженням зібраних у справі письмових доказів. Визначено місце, дату та час нового судового засідання щодо продовження розгляду цієї справи по суті для дослідження зібраних у справі письмових доказів зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 02.10.2024 року о 10:00 год.. Сторони у справі щоразу належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судових засідань щодо її розгляду (продовження розгляду) по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте у такі судові засідання не з`являлися. Натомість з`являвся уповноважений представник позивачки [PERSON] адвокат Горох В.В., який позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив такі задовольнити з підстав, викладених у пред`явленому позові. З`являлася також уповноважена представниця відповідача [PERSON] адвокатка Вуйцік О.Б., яка проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити в позові у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заву. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін у справі були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких її прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 20.02.2019 року Сколівським районним судом Львівської області ухвалено рішення у цивільній справі за єдиним унікальним номером 453/467/17 та номером провадження 2/453/13/19, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (примірник з ЄДРСР міститься у справі, а. с. 67-71), котрим позов задоволено, визнано квартиру [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , стягнено з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 8\~088 грн. судових витрат у справі. Постановою Львівського апеляційного суду від 05.09.2019 року (примірник з ЄДРСР міститься у справі, а. с. 72-76), залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.04.2022 року (примірник з ЄДРСР міститься у справі, а. с. 77-79), задоволено апеляційну скаргу відповідача [PERSON] , рішення Сколівського районного суду Львівської області від 20.02.2019 року у вказаній справі скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відмовлено. Вказане судове рішення у формі постанови 05.09.2019 року набрало законної сили. Ухвалюючи нове рішення у вищевказаній справі, Львівський апеляційний суд встановив обставини та визначив право позивачки [PERSON] , з урахуванням вартості проведених нею за особисті кошти робіт у квартирі [ADDRESS] , котра належить відповідачеві [PERSON] , вимагати від останнього грошової компенсації своїх особистих внесків на капітальний ремонт квартири у сумі 54\~737 грн.. При цьому, строк пред`явлення такої вимоги не визначався. Судом встановлено й те, що з вимогою про стягнення грошової компенсації своїх особистих внесків на капітальний ремонт квартири у сумі 54\~737 грн. позивачка [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] лише 05.09.2022 року, - у спосіб пред`явлення до нього відповідного позову. До того, жодних дій щодо стягнення з відповідача [PERSON] зазначених коштів позивачка [PERSON] не вчиняла. Так, рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 07.03.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1073/22 та номером провадження 2/453/40/24, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на капітальний ремонт квартири та оплату комунальних послуг (копія міститься у справі, а. с. 12-19), позов задоволено частково, стягнено з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] грошові кошти за проведення капітального ремонту квартири у розмірі 54\~737 грн. та 12\~448 грн. 56 коп. витрачених на оплату комунальних послуг, стягнено з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 1 055 грн. 60 коп. судових витрат у справі. Вказане судове рішення 09.04.2024 року набрало законної сили та підлягає виконанню, проте станом на дату ухвалення судом рішення у цій справі залишається не виконаним. Проте, позивачкою [PERSON] , якою фактично у цій справі порушується питання щодо сплати суми грошової компенсації\~своїх особистих\~внесків на\~капітальний ремонт\~квартири з урахуванням встановленого індексу інфляції за визначений нею період прострочення, таке питання порушується не з дати пред`явлення відповідної основної вимоги через суд у визначеній законом процесуальній формі формі позову, тобто 05.09.2022 року, а з 01.05.2008 року, тобто з дати завершення капітального ремонту у квартирі, й по 07.03.2024 року, тобто по дату ухвалення Сколівським районним судом Львівської області рішення у цивільній справі за єдиним унікальним номером 453/1073/22 та номером провадження 2/453/40/24, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на капітальний ремонт квартири та оплату комунальних послуг, у розмірі 252 561 грн. 62 коп.. При цьому, стягнення такої суми інфляційних втрат позивачкою [PERSON] визначено як заподіяні їй відповідачем [PERSON] майнові збитки. Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного заочного рішення. Встановлені судом цивільні правовідносини, що виходять із застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат, регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом\~України (надалі ЦК України), Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколами до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти, також рішення суду. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку.Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. \~\~Своєю чергою, системний аналіз статей\~524-526, 533-535\~ЦК України\~дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Окремо слід врахувати, що за змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі за єдиним унікальним номером 3-127гс11 зроблено висновок, що «оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі за єдиним унікальним номером 1519/2-5034/11 вказано, що «оскільки статтею 530 ЦК України не передбачено, у який спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, отже, звернення особи щодо повернення боргу з позовною заявою до боржника є одним із варіантів вимоги в розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі № 3-127гс11 зроблено висновок, що «оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту». Судами під час розгляду справи встановлено, що відповідач жодних дій щодо повернення грошових коштів з моменту їх отримання до моменту звернення позивача з цим позовом до суду не вчиняла. За таких обставин, станом на момент звернення позивача із цим позовом до суду першої інстанції (05.05.2011 року) про повернення грошових коштів за розписками строк позовної давності в цьому випадку не сплив, а лише розпочався, але жодних дій, зокрема, протягом розгляду справи щодо повернення коштів відповідач не здійснила, що стало підставою для задоволення позовних вимог у цій частині. Вказані обставини у цій частині правильно встановлені судом апеляційної інстанції. Схожі правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі за єдиним ункальним номером 755/21936/15-ц, 17 лютого 2021 року у справі за єдиним унікальним номером 750/13632/18, 08 грудня 2021 року у справі за єдиним ункальним номером 522/24415/17, 16 лютого 2022 року у справі за єдиним ункальним номером 520/19325/18 та інших». Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене повністю узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 квітня 2018 року у справі за єдиним ункальним номером 758/1303/15-ц та номером провадження 14-68цс18. Слід зазначити, що у\~ст. 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі за єдиним унікальним номером 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі за єдиним унікальним номером 686/21962/15-ц та номером провадження 14-16цс18. Своєю чергою інфляція це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»\~визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених\~Конституцією України\~гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Так, згідно із ст. вказаного Закону\~\~індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для часткового задоволення позову за результатами розгляду цієї справи. Виходячи з тих встановлених обставин цієї справи, згідно з котрими Львівський апеляційний суд, ухвалюючи 05.09.2019 року нове рішення у цивільній справі за єдиним унікальним номером 453/467/17 та номером провадження 2/453/13/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, про відмову у задоволенні таких позовних вимог, одночасно визначив право позивачки [PERSON] , з урахуванням вартості проведених нею за особисті кошти робіт у квартирі [ADDRESS] , котра належить відповідачеві [PERSON] , вимагати від останнього грошової компенсації своїх особистих внесків на капітальний ремонт квартири, у сумі 54\~737 грн., без визначення при цьому строку пред`явлення такої вимоги, а також приймаючи до уваги рішення Сколівського районного суду Львівської області від 07.03.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1073/22 та номером провадження 2/453/40/24, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на капітальний ремонт квартири та оплату комунальних послуг, про часткове задоволення таких позовних вимог, суд вважає доведеним наявність у відповідача [PERSON] грошового зобов`язання перед позивачкою [PERSON] у сумі 54\~737 грн.. Тому, приймаючи до уваги висновок, зроблений у постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі за єдиним унікальним номером 3-127гс11, від котрого не відступив й Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2022 року у справі за єдиним унікальним номером 1519/2-5034/11, щодо строку (терміну) виконання зобов`язання, суд також вважає, що оскільки статтею 530 ЦК України не передбачено, в який саме спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, отже, звернення у даному конкретному випадку позивачки [PERSON] 05.09.2022 року щодо сплати суми грошової компенсації\~своїх особистих\~внесків на\~капітальний ремонт\~квартири у сумі 54\~737 грн. з позовною заявою до відповідача [PERSON] є одним із варіантів вимоги в розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України. При цьому, суд переконаний, що у позивачки [PERSON] виникло відповідне право на застосування наслідків порушення такого грошового зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат відповідно до\~положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, саме з 05.09.2022 року, тобто з дати пред`явлення відповідної вимоги щодо сплати суми грошової компенсації\~своїх особистих\~внесків на\~капітальний ремонт\~квартири через суд у визначеній законом процесуальній формі формі позову, а не з 01.05.2008 року, тобто з дати завершення капітального ремонту у квартирі, так як станом на названу дату, та й надалі аж до ухвалення Львівським апеляційним судом 05.09.2019 року рішення, у належний спосіб ще не було визначено ані розміру вартості ремонтних робіт ані права позивачки [PERSON] на їх компенсацію від відповідача [PERSON] . Щодо періоду прострочення з 05.09.2019 року по 05.09.2022 року, то має місце зволікання вже обізнаної із таким своїм правом позивачки [PERSON] з пред`явленням відповідної вимоги до відповідача [PERSON] , проте останній внаслідок такої бездіяльності позивачки [PERSON] не повинен нести відповідальність у вигляді стягнення інфляційних втрат ще й за вказаний період. З врахуванням\~наведеного наявні\~правові підстави\~для стягнення\~з відповідача\~ [PERSON] \~на користь\~позивачки [PERSON] \~інфляційних втрат\~лише за\~період прострочення\~з 05.09.2022\~року по\~07.03.2024\~року у\~сумі 6\~612\~грн.\~13\~коп.,\~розрахунок котрих\~проведено безпосередньо\~судом у\~визначені для\~цього спосіб\~й порядку\~(міститься\~у справі,\~а.\~с.\~89),\~у зв`язку\~з чим\~позовні вимоги\~підлягають до\~часткового задоволення.\~У задоволенні\~решти позовних\~вимог належить\~відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги (ч.\~3\~ст.\~137\~ЦПК України). За змістом\~частин 1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~ на\~відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові \~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отож, судові витрати у цій справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2 526 грн. й підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 5 від 04.06.2024 року одного з відділень АТ «Ощадбанк» (копія міститься у справі, а. с. 1), на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь зазначеної позивачки з відповідача [PERSON] , пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 66 грн. 12 коп.. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, та за пред`явлення заяви про вжиття заходів її забезпечення, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: partial