Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, про що у виконкомі Великопаладської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області складено актовий запис №12. У шлюбі народилась одна спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим. З чоловіком спільне життя не склалось, у нас зовсім різні погляди на життя, на вирішення сімейних проблем, та несумісність характерів, взаємонепорозуміння. Налагодження сімейних відносин не можливе, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюб існує формально, стосунки припинені, разом не проживаємо з минулого року, спільного господарства не ведуть. У зв`язку з цим, позивачка просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини разом з нею. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Домовленості про сплату аліментів між ними немає. Відповідач фізично здорова людина, працездатного віку та може сплачувати аліменти на утримання дитини. У зв`язку з наведеним позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 3200 грн щомісяця, починаючи з дати подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в підготовче засідання не з"явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу у відсутність сторони позивача. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в підготовче засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, відповідно до якої на розірвання шлюбу згідний, прогоджується щоб дитина проживала з матір`ю, позовні вимоги про стягнення аліментів також визнає повністю та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району в підготовче засідання також не з`явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність з врахуванням висновку органу опіки та піклування. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 серпня 2017 року, про що у виконкомі Великопаладської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області складено актовий запис №12 та видано Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилась одна спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим між сторонами припинено шлюбно-сімейні відносини. Спільне подружнє життя у сторін не склалося. Різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Між ними відсутнє взаєморозуміння. На даний час сторони проживають окремо. Шлюб сторін носить формальний характер. Позивачка остаточно визначилася і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їх малолітньої дочки, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги по розірвання шлюбу слід задовольнити. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до положень ч. 4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено з матеріалів справи дитина сторін - дочка [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, позивачкою по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де їй створено всі необхідні умови для виховання та розвитку. Згідно висновку органу опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району, затвердженого рішенням Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району від 25.09.2024 № 101, орган опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району не заперечує і залишає на розгляд суду питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за її місцем проживання в [ADDRESS] . Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судом встановлено, що позивачка має постійне місце проживання, спиртні напої не вживає, аморальний спосіб життя не веде. Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, належні умови проживання за місцем проживання матері, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини сторін - дочки [PERSON] з матір`ю, що повністю відповідає інтересам дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є фізично здоровою людиною, працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК України, не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач як батько зобов`язаний брати участь в утриманні дочки. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved