Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 12.02.2022 року у Конотопському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Суми), актовий запис № 41 та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.02.2022 року він та відповідач зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 41. [INFO] у їх сім`ї народилася донька [PERSON] . Шлюб у них повторний. Причиною розпаду сім`ї послужила та обставина, що відповідач не побажала зберегти сім`ю і 03.06.2024 року, забравши свої речі, виїхала у невідомому напрямку, покинувши малолітню доньку. По вищевказаній причині сімейні відносини припинилися, він зараз самостійно вимушений виховувати їх малолітню доньку [PERSON] . Однією сім`єю вони вже не проживають і не ведуть спільного господарства, сім`я розпалась остаточно і збережена бути не може. Крім того, [PERSON] слід позбавити батьківських прав, оскільки вона свідомо ухилилася від виховання малолітньої дитини. Таке рішення буде відповідати інтересам дитини, бо рідна мати дитини зовсім не бажає приймати участь у її вихованні. Таким чином, відповідач фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 30, 31). Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради Дем`яненко А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує частково: не заперечує проти позовних вимог в частині розірвання шлюбу, в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] заперечує. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 12.02.2022 року у Конотопському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Суми), актовий запис № 41 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої, позивач записаний батьком, а відповідач - матір`ю (а.с. 5). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09.09.1997 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, [PERSON] народився [INFO] в с. Моліне Ступинського району Московської області (а.с. 6, 7). З копії витягу з реєстру територіальної громади № 2024/002552638 від 13.03.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії з державного реєстру речових прав № 3449669859 від 01.09.2023 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9). З копії довідки наданої ТОВ «Сім-Бад» № 29 від 01.07.2024 року [PERSON] працює в товаристві, начальником АЗС з 22.07.2022 року, згідно наказу № 50 від 21.07.2022 року (а.с. 10). Згідно копії листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перетнула кордон України на пункті пропуску Чоп (Прага) 30.06.2024 року (а.с. 29). З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] № 01-14/554 від 06.09.2024 року визнано за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 36 - 38). Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що знає позивача тривалий час, підтримують дружні стосунки. Дійсно дружина позивача покинула його з дитиною і виїхала за кордон. Не цікавиться про дитину, зовсім не телефонує, доля дитини її не цікавить. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що знає позивача тривалий час, сусіди, надала аналогічні пояснення. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Своєю неявкою в судове засідання фактично підтвердила байдуже ставлення до дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, навмисне ухилення від їх виконання. Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не піклується про моральне виховання дитини, фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не проявляє батьківської турботи, матеріально не утримує, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах малолітньої дитини слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням її від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial